П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/14768/23 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Божук Д.А. 
Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 
27 лютого 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на  транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-рейзен Біс" до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2023 року позивач,  звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 030223 від 02.08.2023.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 31.10.2023 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем неправильно застосовано до позивача норму абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, яка передбачає відповідальність за відсутність у перевізника документів визначених статтею 53 даного Закону. Суд зазначив, що фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту відсутності інформації щодо режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_1 , відповідальність за дане порушення передбачена абзацом 11 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.  Такий висновок зроблено на підставі того, що водій не використовував особисту картку водія.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що водій ОСОБА_2 під час перевірки надав: посвідчення водія видане ОСОБА_2 ; дозвіл НОМЕР_1 ; витяг з дозволу; роздруківку даних роботи тахографа, але згідно даної роздруківки водій транспортного засобу ОСОБА_3 , а за кермом перебував ОСОБА_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Також зазначає, що згідно роздруківки наданої ОСОБА_2 та роздруківки наданої представником позивача до позовної заяви водій ОСОБА_3 у 19:20 за часом Грінвіча та за 22:20 за Київським часом виконував іншу роботу. Водій ОСОБА_2 їхав без особистої карти і зазначив, що у 19:29 за часом Грінвіча та 22:29 за Київським часом перебував на відпочинку. Згідно іншої роздруківки, яку надано представником позивача до суду вбачається, що водій ОСОБА_2 о 18:01 та 19:49 за часом Грінвіча та 22:01 та 22:49 за Київським часом перебував на відпочинку, а отже не мав би перебувати за кермом т.з. Таким чином роздруківка надана представником позивача не спростовує, а навпаки підтверджує той факт, що кермування т.з. здійснювалось водієм ОСОБА_2 під час свого відпочинку та без особистої карти водія, відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за 28.06.2023.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3   ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства   України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.06.2023 інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №013512.
Згідно акту №013512 виявлено порушення "ст. 30, 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Під час регулярних міжнародних пасажирських перевезень по маршруту "Харків - Згожелець" водій не використовує особисту картку водія, відсутня інформація режиму праці та відпочинку водія за 28.06.2023 року, чим порушив cт.53 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Відповідальність за порушення передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 6 частина 1 - перевезення пасажирів на відсутності на момент перевірки документів, визначених cт. 53 цього Закону."
В акті зазначені пояснення водія ОСОБА_1 : з актом не згідний, другий водій пішов відпочивати, так як буде їхати в подальший рейс до Ужгорода, витяг додаю.
Про розгляд цього акту (02.08.2023 об 11:00) позивача було проінформовано листом-повідомленням № 56083/40/24-23 від 25.07.2023.
В результаті розгляду справи про порушення, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області було винесено постанову №ПШ 030223 від 02.08.2023 про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 34000 грн., за порушення вимог ст.53 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт".
В ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» видно, що автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Із змісту ч.ч.1 та 2 ст. 48 Закону «Про автомобільний транспорт» видно, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
-для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
-для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішнього перевезення вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, зокрема, зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Положеннями ч.2 ст.49 Закону «Про автомобільний транспорт» встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385).
Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
В п.3.3 Інструкції №385 видно, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Приписами п.3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які, серед іншого, включають перевірку наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджене Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340.
В п.6.3 Положення видно, що водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Системний аналіз наведених вище правових норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновків, що положеннями «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а такий документ, як картка водія або протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу є іншим документом, в розумінні ст.48 Закону «Про автомобільний транспорт», що повинен бути пред`явленим особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.
Крім того, наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р.
Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правих норм викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2020р. у справі № 820/4624/17.
Згідно п.3.3 Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема:
- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Так, відповідно до зазначених правових приписів Інструкції №385 законодавець прямо визначає обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.
Наведені норми зобов`язують водія транспортного засобу обладнаного цифровим тахографом мати однин з передбачених Інструкцією №385 документів: або картку водія або роздруківку даних роботи тахографа.
Вирішуючи наведений спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, нормами статті 60 Закону №2344-ІІІ, а саме абзацами 6 та 11 частини 1, передбачено різні види відповідальності: за відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону, та пов`язаних із роботою тахографа, що в свою чергу, за наявності доведеності вчиненого порушення є різними по своїй суті порушеннями та тягнуть за собою накладення адміністративно-господарських штрафів за окремими пунктами та в різних розмірах.
Фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту відсутності інформації щодо режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_4 . Такий висновок зроблено на підставі того, що водій не використовував особисту картку водія.
Однак, помилково вважав, що вказана обставина не створює правових підстав для притягнення позивача до відповідальності саме згідно абзацу 6 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ, оскільки вказаною нормою передбачено відповідальність за відсутність відповідних документів, а не за їх оформлення (чи наповненість змісту).
Разом з тим, із викладеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Підставою для висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт" є зафіксований факт надання водієм послуг при виконанні міжнародного перевезення вантажів за відсутності роздруківок даних роботи водія з тахографа за визначений період.
Із змісту ч.3, ч.7, ч.8 ст.53 Закону України Про автомобільний транспорт видно, що при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.
У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Отже, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
В п.3.3 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Крім того, 11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005р. Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Тобто, норми ЄУТР розмежовують такі документи як реєстраційний листок та роздруківка.
Таким чином, ч.8 ст.53 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія це тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. У свою чергу, для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія; для цього приладу необхідно використовувати карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.
З фактичних обставин справи видно, що на автомобілі позивача облаштовано цифровий тахометр, який не використовує щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія, а використовує карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія не можна ототожнювати з роздруківками на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія, тому норми абз.11 ч.І ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у даних правовідносинах не поширюються.
У свою чергу, відповідач правильною кваліфікував, що за відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія відповідальність передбачена абз.6 ч.1 ст.60 вказаного Закону.
Підтвердженням такого висновку є та обставина, що роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв є документом, який передбачений ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт», необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (резидентів та нерезидентів) та видів перевезень (пасажирських, вантажних), які використовують у своїх транспортних засобах цифровий тахограф. Тобто, вказаний документ, відсутність якого встановлено у позивача, є загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень транспортними засобами, обладнаним цифровим тахографом; інші документи, наведені в ч.ч.3-6 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).
Отже, знайшли підтвердження доводи відповідача, що водій ОСОБА_2 їхав без особистої карти і згідно іншої роздруківки о 18:01 та 19:49 за часом Грінвіча та 22:01 та 22:49 за Київським часом перебував на відпочинку, а отже не мав би перебувати за кермом т.з. Тобто, роздруківка надана представником позивача не спростовує, а навпаки підтверджує той факт, що кермування т.з. здійснювалось водієм ОСОБА_2 під час свого відпочинку та без особистої карти водія, відсутня інформація про режим праці та відпочинку водія за 28.06.2023.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що невикористання картки водія у слоті (за наявності такої картки та здійснення з неї роздруківки інформації про роботу та відпочинок водія) не може зумовлювати відповідальність саме за відсутність документів, передбачених статтею 53 Закону.
В ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При цьому, ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення яким в позові відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на  транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс-рейзен Біс" відмовити повністю.   

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.