ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 р.	Справа № 520/1876/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

     розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, по справі № 520/1876/21
за позовом            ОСОБА_1      
до          Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про скасування рішення – задоволено.
Скасовано рішення № 362 від 27.01.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати в повному обсязі, без обмежень граничного розміру виплати та перераховувати пенсію за вислугою років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , з 21.01.2021 року з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідок про складові заробітної плати, виданих Офісом Генерального прокурора від 24.12.2020 року № 21-1888 зп, в яких зазначено складові заробітної плати на 31.12.2020 року, а саме: розмір заробітної плати - 65 070,0 грн., посадовий оклад - 52 056,0 грн., надбавка за вислугу років - 13 014,0 грн., без обмеження розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.00 коп.
18.10.2023 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просив суд роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/1876/21 від 09.03.2021 р. таким чином, що при його виконанні, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області (або його правонаступникам) слід призначити, перераховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру"           № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року з 21.01.2021 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, згідно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21- 236зп та довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21- 236зп та проводити виплати пенсії довічно та щомісячно, без обмеження її максимального розміру та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VIII від 03.10.2017 та №1058-1V від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах в державних органах, в органах прокуратури України, органах державної влади України або органах місцевого самоврядування чи в трудових відносинах з іншими підприємствами, установами чи організаціями.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Роз`яснено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 р. у справі № 520/1876/21 таким чином, що відповідачу – Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) при виконанні рішення суду слід призначити, перераховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року з 21.01.2021 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, згідно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21- 236зп та довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21- 236зп та проводити виплати пенсії довічно та щомісячно, без обмеження її максимального розміру та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VIII від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах державних органах, в органах прокуратури України, органах державної влади України або органах місцевого самоврядування чи в трудових відносинах з іншими підприємствами, установами чи організаціями.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року про роз`яснення судового рішення та прийняти рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично змінив резолютивну частину рішення. Також зазначив, що в даному випадку позивач працює в Офісі Генерального прокурора, тобто пенсія повинна виплачуватись відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі пенсії за віком. З 13 грудня 2019 особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру" або Закону від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 657). В свою чергу відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII пенсія обчислюється в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вона обґрунтована та є підстави для роз`яснення судового рішення.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до частини другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
За правилами статті 254 КАС України роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.
Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.04.2020 у справі №22а-11177/08, у постанові від 17.12.2021 у справі № 826/9341/18.
Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 814/907/16.
Критерієм для роз`яснення судового рішення є встановлення судом факту того, що рішення є незрозумілим, тобто зі змісту його резолютивної частини не можна зробити висновки про обсяг прав та обов`язків учасників справи у спірних правовідносинах.
Аналогічна правова позиція встановлена Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 у справі № 619/3407/16-а, у постанові від 17.12.2021 у справі № 826/9341/18.
Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Колегія суддів зазначає, що резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду 09 березня 2021 року по справі № 520/1876/21 містить чітко визначену зобов`язальну дію, яка повинна бути виконана відповідачем. Вказана зобов`язальна дія труднощів для розуміння не викликає, суть рішення зрозуміла та недвозначна, спосіб, у який викладено резолютивну частину вказаного рішення, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння. 
У заяві про роз`яснення судового рішення позивач просив роз`яснити зміст рішення суду першої інстанції таким чином, що при його виконанні, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області (або його правонаступникам) слід призначити, перераховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року з 21.01.2021 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, згідно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21-236зп та довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21-236зп та проводити виплати пенсії довічно та щомісячно, без обмеження її максимального розміру та без обмежень, встановлених з 01.10.2017 Законами України №2148-VIII від 03.10.2017 та №1058-1V від 09.07.2003, незалежно від перебування на посадах в державних органах, в органах прокуратури України, органах державної влади України або органах місцевого самоврядування чи в трудових відносинах з іншими підприємствами, установами чи організаціями.
В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що в межах даної справи не були предметом розгляду правовідносини щодо призначення, перерахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру"              № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року з 21.01.2021 року, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, згідно довідки про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21-236зп та довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданої Офісом Генерального прокурора від 09.08.2022 № 21-236зп. Натомість предметом розгляду даної справи були позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити, перерахувати та виплачувати в повному обсязі, без обмежень граничного розміру виплати пенсію за вислугою років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , з 21.01.2021 року з розрахунку 90 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати, виданої Офісом Генерального прокурора від 24.12.2020 року № 21-1888 зп. 
Саме на підставі складових заробітної плати (посадовий оклад - 52056,0 грн., надбавка за вислугу років - 13014,0 грн.), визначених у довідці про складові заробітної плати, виданої Офісом Генерального прокурора від 24.12.2020 року № 21-1888 зп., рішенням суду було зобов`язано відповідача призначити,  перерахувати та виплачувати  пенсію за вислугою років ОСОБА_1 .
Отже, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично змінив резолютивну частину рішення, що суперечить положенням ст. 254 КАС України.
Таким чином, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання. 
Колегія суддів зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 520/1876/21 є вмотивованим і зрозумілим, вказані Закони України та нормативно-правові акти якими керувався суд першої інстанції при вирішенні позову, у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини справи та мотиви, які суд врахував при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права, а з тексту заяви не встановлено, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду в розумінні ст. 254 КАС України. Заявлені позивачем вимоги, в якості вимог про роз`яснення судового рішення, можуть бути розглянуті виключно у новому судовому процесі.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними та як наслідок вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для задоволення заяви позивача про роз`яснення судового рішення.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року по справі № 520/1876/21.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 по справі                               № 520/1876/21 скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі № 520/1876/21 - відмовити. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  18.01.2024 року