ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 676/4954/23
Провадження № 33/4820/61/24

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023,-

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 грн. 80 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 06 липня 2023 року о 07 год. 10 хв. в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по вул. Харченка, 64, керував транспортним засобом ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту руху транспортного засобу ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 та безпосереднього керування ним автомобілем, оскільки коли підійшли працівники поліції він здійснював ремонт колеса, яке було пробите. Він повідомляв працівникам поліції, що за кермом даного автомобіля перебував його знайомий ОСОБА_2 , який відійшов принести обладнання для заміни колеса. В суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що саме він був за кермом автомобіля, а ОСОБА_1 їхав на пасажирському сидінні. Вказує, що поліцейськими було порушено процедуру огляду, так як примірник акту огляду водію вручено не було, зміст складеного протоколу не оголошено, не роз`яснено прав та обов`язків, визначених ст. 268 КУпАП, факт відмови водія від отримання протоколу не зафіксовано, не забезпечено проведення здійснення безперервного відеозапису з місця події. Окрім того, позбавлено його права на отримання професійної правової допомоги, передбаченої ст. 59 Конституції України. Також апелянт зауважує, що розгляд справи судом першої інстанції відбувся за його відсутності чим було позбавлено його можливості надати пояснення та докази його невинуватості в інкримінованому адміністративному правопорушенні. Розгляд даної апеляційної скарги просив провести без його участі, так як він призваний на військову службу під час мобілізації. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, уважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з приписами до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Зі змісту вказаної норми закону слідує, що проходження такого огляду є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції,  при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
В суді першої інстанції  ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що в ніч з 5 на 6 липня 2023 розпивав спиртні напої, оскільки його призвали до воєнкомату. В якості водія він запросив свого товариша ОСОБА_2 , який алкоголь не вживає. За викладених у протоколі обставин автомобілем керував його товариш - ОСОБА_2 , зранку о 7 год. вони придбали на оптовому ринку овочі і їхали додому, але ОСОБА_2 не впорався з керуванням, вилетів на тротуар і розбив два колеса. Далі, ОСОБА_2 пішов додому за домкратом, а він залишився біля автомобіля. До нього під`їхали поліцейські, які запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер. На пропозицію поліцейських він відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки стверджував, що не керував транспортним засобом.
Такі показання ОСОБА_1 , в місцевому суді, підтвердив його товариш – свідок ОСОБА_2 .
Не зважаючи на заперечення своєї вини, винуватість ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження у досліджених у судовому засіданні доказах.
З даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 304710 від 06.07.2023 слідує, що  ОСОБА_1 06 липня 2023 року о 07 год. 10 хв. в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, по вул. Харченка, 64, керував транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. На місці зупинки водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою Драгер та в найближчому медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху і вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
З даних акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд на місці проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду та підпису в акті ОСОБА_1 відмовився.
Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , у суді першої інстанції, влітку 2023 року, вранці, приблизно о 7 год., в м. Кам`янці-Подільському, поблизу зупинки громадського транспорту, по вул. Харченка, йшов на роботу і побачив на тротуарі автомобіль, який був з пошкодженими колесами. Далі, він побачив, як з водійських дверей вийшов ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після побаченого, він зателефонував в поліцію, черговому залишив свій номер телефону. Хто керував автомобілем, він не бачив, але нікого іншого біля автомобіля не було, окрім ОСОБА_1 . Після виклику до нього під`їжджали поліцейські і показували на відео ОСОБА_1 , якого він впізнав і повідомив, що саме цю особу він бачив, як той виходив з місця водія.
Допитаний місцевим судом, в якості свідка ОСОБА_4 , який працює поліцейським, показав, що 6 липня 2023 року, перебуваючи на чергуванні, о 7 год. 40 хв., отримав виклик на лінію «102» від ОСОБА_3 , який повідомив, що йшов на роботу і побачив, як водій не впорався з керуванням і «вилетів» на тротуар. Прибувши на місце ДТП, по вул. Харченка, в м. Кам`янці-Подільському, поблизу електронного заводу, побачили ОСОБА_1 , який робив вигляд, що ремонтує автомобіль. ОСОБА_1 повідомив, що не впорався з керуванням, внаслідок чого «вилетів» на тротуар, тому він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проте, останній відмовився, а коли зрозумів, що відносно нього складають протокол, повідомив, що автомобілем керував товариш.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, також підтверджується даними відеозапису, з якого вбачається, що працівник поліції підходить до автомобіля ВАЗ 21093, який знаходився на тротуарі, біля нього ОСОБА_1 ремонтує колесо. Поліцейський вказує, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на що, останній, заперечує факт керування. Однак, згодом, пояснює що «роззулися» два колеса на повороті, коли він їхав, в подальшому знову заперечує факт водіння. Поліцейський пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовляється, йому роз`яснюють права та обов`язки та те, що за відмову від проходження огляду відносно нього буле складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з твердження місцевого суду про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заінтересовані в результатах розгляду справи, ОСОБА_1 намагається уникнути відповідальності, а його товариш сприяє йому у цьому. Тому, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 та його товариша ОСОБА_2 , оскільки ці пояснення суперечать відеозапису, який надали працівники поліції та поясненням ОСОБА_3 , який стверджував, що саме ОСОБА_1 знаходився на водійському місці, а інших осіб (водіїв) біля автомобіля не було.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем є доведеним, адже на місці ДТП будь-якого іншого водія не було, а тому лише ОСОБА_1 міг керувати автомобілем, до того ж, свідок ОСОБА_3 прямо вказав на ОСОБА_1 , як на особу, яка була водієм, інших водіїв а ні свідок ОСОБА_3 , а ні поліцейський не бачили, а сам ОСОБА_1 , на відеозаписі, не вказував чітко хто був водієм.
Ці обставини спростовують наведенні в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_1 та дають підстави дійти висновку про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Суд обґрунтовано прийшов до висновку, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Твердження апелянта про неповноту наданого відеозапису, відхиляються, оскільки він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Суд звертає увагу на те, що дійсно п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків. Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. 
На думку суду апеляційної інстанції, наданий фрагмент відеозапису, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо тверджень про невручення ОСОБА_1 примірнику акту огляду то слід зазначити, що другий примірник акту огляду вручається водію в разі згоди ним на проходження такого огляду, однак у даному випадку ОСОБА_1 від огляду відмовився, тому порушень працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП суд не вбачає.
Доводи апелянта про порушення його права на захист, а саме про позбавлення його можливості надати пояснення в суді та докази його невинуватості, спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколом судового засіданні від 27.09.2023 (а.с. 18-19) за участю ОСОБА_1 , у якому ним надавались пояснення з приводу своєї невинуватості. Крім того, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції його захист здійснював адвокат Ліпковський О.В. та надавав йому всю необхідну правову допомогу, на підставі укладеного договору про надання правової допомоги 21/07 від 21.07.2023. Відтак, немає підстав вважати, що судом першої інстанції було порушення право на захист ОСОБА_1 .
Посилання ОСОБА_1 на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ним адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя- 

п о с т а н о в и л а:

Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2023 щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша