ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року 
м. Київ

справа №809/939/18
касаційне провадження № К/9901/68158/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Пасічник С.С.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 (суддя Грицюк П.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 (головуючий суддя - Курилець А.Р., судді - Качмар В.Я., Мікула О.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, платник, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Управління), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.12.2017 №504-5502, від 08.02.2018 №508-5502.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючим органом повторно визначено йому податкове зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2016 - 2017 роки, оскільки за ці періоди вже були прийняті раніше податкові повідомлення від 04.07.2016 №321919-1704, від 02.08.2017 №2283485-1301, які виконані платником самостійно. Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, винесеними з порушенням норм Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про оцінку землі» та просить їх скасувати з підстав невірно визначеної податковим органом ставки податку, розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. 
Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 27.07.2018 позов задовольнив частково, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Управління від 08.02.2018 №508-5502, у задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення від 26.12.2017 №504-5502 є законним, а податкове повідомлення-рішення від 08.02.2018 №508-5502 є протиправним, оскільки прийнято на підставі листа відділу Держгеокадастру від 23.05.2016 №18-28-0.4-1001/2-16, який не може бути підставою, тобто базою для оподаткування, для нарахування земельного податку.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 28.11.2018 скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та в цій частині постановив нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовив. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позивач є землекористувачем земельної ділянки, за яку повинен сплачувати земельний податок та нормативну грошову оцінку якої проведено відповідно до вимог закону. Посилання на повторне визначення платнику земельного податку за 2016, 2017 роки не відповідають дійсності, оскільки раніше прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення були ним відкликані.  
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині, в якій відмовлено у задоволенні позову, та з рішенням суду апеляційної інстанції, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, і скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник посилається на те, що відповідачем здійснено перерахунок земельного податку за 2016 рік на підставі листа відділу Держгеокадастру від 23.05.2016 №18-28-0.4-1001/2-16, який не може бути підставою для нарахування земельного податку, оскільки, він не є нормативно грошовою оцінкою земельної ділянки, та відповідно дані відображені у такому листі не є даними державного земельного кадастру. Вважає, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями йому повторно визначено податкові зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016, 2017 роки, оскільки за цей період вже були прийняті податкові повідомлення від 04.07.2016 №321919-1704, від 02.08.2017 №2283485-1301, які виконані платником самостійно.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19.12.2018 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи з суду першої інстанції.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить залишити його без змін, а касаційну скаргу позивача залишити без задоволення. 
Відповідачем 03.02.2023 заявлено клопотання про процесуальну заміну відповідача згідно з частиною першою статті 52 КАС України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893, наказів ДПС України від 30.09.2020 №529, від 24.12.2020 №755.
Статтею 52 КАС України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності до положень частини першої статті 52 КАС України у справі здійснено заміну Головного управління ДФС в Івано-Франківській області його процесуальним правонаступником - Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України (ЄДРПОУ ВП 43968084).
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 06.02.2024 призначив справу до касаційного розгляду порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 07.02.2024.
Верховний Суд, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, виходить із наступного.
Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач є власником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування виробничої бази.
Управлінням прийняті податкові повідомлення-рішення: від 04.07.2016 №321919-1704, яким платнику визначено податкове зобов`язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 13881,95 грн; від 30.04.2017 №2283485-1301, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем - земельний податок з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 29429,74 грн.
Позивач сплатив нараховані даними податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання, що підтверджено відповідними квитанціями.
11.12.2017 Хриплинська сільська рада звернулась до Управління із запитом №536/02.2-27, в якому просила надати письмову інформацію про наявну заборгованість у позивача, оскільки він сплачує земельний податок не в повному обсязі, а саме: за 2016 рік фактично сплачено 13881,95 грн, а підлягає сплаті - 33309,68 грн (3330968,81 грн (нормативно грошова оцінка) * 1% (ставка податку, згідно рішення сільської ради від 10.07.2015 №2-29/2015)); за 2017 рік розмір земельного податку за їх розрахунком повинен становити 70616,53 грн (3530826,94 грн (нормативно грошова оцінка) * 2% (ставка податку, згідно рішення сільської ради від 08.07.2016 №4-7/2016)), а фактично сплачено 29429,74 грн. До запиту додано витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 11.04.2017 №18786-17, рішення сесії сільської ради від 10.07.2015 №2-29/2015, від 08.07.2016 №4-7/2016.
Управління у відповідь на звернення листом від 29.12.2017 повідомило, що станом на 31.12.2017 заборгованості по земельному податку у платника відсутня.
На підставі наданого Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки на 2017 рік, виданого відділом Держгеокадастру у м. Івано-Франківську від 11.04.2017 №187/86, контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки проведено звірку даних щодо нарахованої суми земельного податку, внаслідок якого  проведено перерахунок суми податку та сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 26.12.2017 №504-5502, яким платнику визначено земельний податок у розмірі 70616,53 грн. Перерахунок земельного податку платнику за 2016 рік не проведений, оскільки відсутній витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на 2016 рік.
11.01.2018 Хриплинська сільська рада надала відповідь на лист від 29.12.2017 та повідомила, що відповідно до листа відділу Держгеокадастру в м. Іван-Франківську від 23.05.2016 №18-28-0.4-1001/2-16 нормативно грошова оцінка 1 кв. м. земельної ділянки позивача станом на 2016 рік становить 118,99 грн, а тому розмір податку повинен становити 33317,20 грн.
Управління листом від 29.12.2017 повідомило платника, що Хриплинська сільська рада листом від 11.12.2017 №536/02.2-27 надала витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на 2017 рік, яка перебуває у власності позивача, виданий відділом Держгеокадастру від 11.04.2017 №187/86/-17.
Відповідно до статей 60, 286, пункту 287.1 статті 287 ПК України контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки проведено перерахунок суми земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік та сформовано нове податкове повідомлення-рішення (форма Ф) від 26.12.2017 №504-5502. Попереднє податкове повідомлення-рішення від 02.08.2017 №2283485-1301 вважається скасованим (відкликаним). Додатково повідомлено, що в інтегрованій картці по земельному податку з фізичних осіб станом на 26.12.2017 обліковується переплата в сумі 29467,57 грн.
12.02.2018 Управління повідомило позивача, що Хриплинська сільська рада листом від 11.01.2018 №536/02.2-27/1 надала витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки на 2016 рік, яка перебуває у власності платника, виданого відділом Держгеокадастру від 23.05.2016 №18-28-0.4-1001/2-16.
Відповідно до статей 60, 286, пункту 287.1 статті 287 ПК України контролюючим органом за місцем знаходження земельної ділянки проведено перерахунок суми земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік та сформовано нове податкове повідомлення - рішення (форма Ф) від 08.02.2018 №508-5502 на суму 33317,20 грн. Попереднє податкове повідомлення - рішення від 04.07.2016 №321919-1704 на суму 13881,95 грн вважається скасованим (відкликаним). 
Управління податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 №504-5502 визначило  позивачу суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок, податковий період 2017 рік, на суму 70616,00 грн.
08.02.2018 Управління податковим повідомленням-рішенням №508-5502, визначило  платнику суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок, податковий період 2016 рік, на суму 33317,20 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу) (підпункт 14.1.72); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73); земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147).
Визначення платників земельного податку, база оподаткування та порядок справляння земельного податку, встановлено статтями 269-283 ПК України
Так, згідно з пунктом 269.1 статті 269 ПК України платники земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (підпункт 269.1.1); землекористувачі (підпункт 269.1.2).
Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (підпункт 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України).
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Абзацом 1 пункту 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статті 58 цього Кодексу.
Положеннями статті 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з пунктом 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
За правилами пункту 271.2 статті 271 ПК України, рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Пунктом 274.1. статті 274 ПК України передбачено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Таким чином, платником земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. 
Як встановлено судовими інстанціями, позивач є власником земельної ділянки площею 2.8000 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 2610197401:18:003:0198, що підтверджується актом про право власності на земельну ділянку №289787, і повинен сплачувати земельний податок, що не оспорюється платником.
Водночас, платник вважає, що ним сплачено земельний податок за 2016-2017 роки і він не повинен повторно сплачувати земельний податок за ці роки. 
Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.12.2017 №504-5502, колегія суддів зазначає, що, як встановлено судами, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2017 рік, згідно змісту якого земельна ділянка площею 28000 м.кв, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610197401:18:003:01998, середня вартість квадратного метра складає 126,10 грн, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки 3530826,94 грн.
Керуючись положеннями статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Хриплинська сільська рада прийняла рішення від 08.07.2016 №4-7/2016, яким визначила ставку земельного податку за земельні ділянки на 2017 рік, які перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, у розмірі 2 % від їх нормативно грошової оцінки. Рішення набирає чинність з 01.01.2017.
Управлінням податковим повідомленням-рішенням від 26.12.2017 №504-5502 визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок, податковий період 2017 рік, на суму 70616,00 грн. Відповідач здійснив нарахування позивачу податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 70616,00 грн, а саме: 3530826,94 грн (нормативно грошова оцінка) * 2% (ставка податку, згідно рішення сільської ради № 4-7/2016 від 08.07.2016 року) = 70616,53 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 08.02.2018 №508-5502, колегія суддів зазначає, що, як установлено судами попередніх інстанцій, згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2016 рік, згідно змісту якого земельна ділянка площею 28000 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2610197401:18:003:01998, середня вартість квадратного метра складає 70,66 грн, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки 3331671,18 грн. 
Керуючись положеннями статей 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Хриплинська сільська рада прийняла рішення від 10.07.2015 №2-29/2015, яким платнику визначено ставку земельного податку за земельні ділянки на 2016 рік, які перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, у розмірі 1 % від їх нормативно грошової оцінки. 
Управлінням податковим повідомленням-рішенням від 08.02.2018 №508-5502 визначено платнику суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок, податковий період 2016 рік, на суму 33317,20 грн. 
Відповідач здійснив нарахування платнику податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 33317,20 грн, а саме: 3331671,18 грн (нормативно грошова оцінка) * 1% (ставка податку, згідно рішення сільської ради № 4-7/2016 від 08.07.2016 року) = 33317,20 грн.
Ураховуючи встановлені судами обставини, зокрема, що позивач є землекористувачем земельної ділянки площею 2.8000 га (для обслуговування виробничої бази за адресою: вул. Тисменицька, 9, с. Хриплин), ділянки нормативну грошову оцінку якої проведено за 2016 рік у розмірі 3331671,18 грн, за 2017 рік у розмірі 3530826,94 грн, і рішення щодо такої оцінки у встановленому законом порядку не скасовані, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідач, визначаючи позивачу податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 33317,20 грн та за 2017 рік в розмірі 70616,00 грн, правильно визначив платнику податкові зобов`язання зі сплати за землю відповідно до вказаних вище положень ПК України.
Посиланням скаржника на повторну сплату податкового зобов`язання та безпідставне відкликання раніше прийнятих податкових повідомлень-рішень, яким платнику визначені грошові зобов`язання з земельного податку, судами попередніх інстанцій надано правову оцінку, з якою погоджується суд касаційної інстанції, та суд касаційної враховує, що відповідачем були відкликані раніше прийняті податкові повідомлення-рішення, якими визначені були грошові зобов`язання з земельного податку, а за даними інтегрованої картки платника, у нього обліковується переплата із земельного податку у відповідних сумах. Крім того, процедурні порушення, допущені контролюючим органом, який згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України здійснює контроль за сплатою усіх податків, у тому числі й місцевих (до яких відноситься земельний податок), не звільняє платника від обов`язку сплатити такий податок за 2016 - 2017 роки, нарахований контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами першої та апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв у відповідності до наведених вище вимог чинного податкового законодавства.
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов до висновку, що при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду не встановлено.
Керуючись статтями 52, 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Замінити Головне управління ДФС в Івано-Франківській області його процесуальним правонаступником - Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева С.С. Пасічник   Р.Ф. Ханова