КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 755/15818/15-ц
номер провадження: 22-ц/824/775/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Мазурок О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року у складі судді Гончарука В.П., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп») звернулось до суду з указаною заявою, яка  мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») заборгованість по тілу кредиту у розмірі 60 082,68 доларів США, що еквівалентно 1 273 541 грн 51 коп., заборгованість по сплаті відсотків у розмірі  45 196,41 доларів США, що еквівалентно 958 004 грн 99 коп., пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 849 459 грн 08 коп. Стягнуто з         ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 654 грн     00 коп. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено та визнано припиненою поруку, укладену 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року в частині стягнення пені змінено, зменшено розмір пені яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» з 849 459 грн 08 коп. до 746 805 грн 07 коп. В решті рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року - залишено без змін.
Зазначало, що 04 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп» укладено договір №GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №215/МК/06/2007/840 від 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 20 серпня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір №GL48N718070_A102 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором № 215/МК/06/2007/840 від 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .
Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема, ТОВ «Фінанс Проперті Групп» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками, а також новим стягувачем у виконавчому провадженні.
Зазначало, що згідно акту ПАТ КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів до договору відступлення прав вимог, оригінали виконавчих листів втрачені, що підтверджується відповідним записом у зазначеному акті.
З урахуванням наведеного, ТОВ «Фінанс Проперті Групп» просило: 
замінити стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у справі №755/15818/15-ц;
видати дублікати виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року заяву ТОВ «Фінанс Проперті Групп» - задоволено. 
Замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Фінанс Проперті Групп» у даній справі №755/15818/15-ц.
Видано дублікати виконавчих листів №755/15818/15-ц, виданих Дніпровським районним судом міста Києва у даній справі.
Поновлено ТОВ «Фінанс Проперті Групп» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 755/15818/15-ц, виданих Дніпровським районним судом міста Києва у даній справі.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Племянніков Б.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на неналежне дослідження судом всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ КБ «Надра», ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» не вживало будь-яких заходів з метою отримання дублікату виконавчого листа в межах строку його дії. Крім того, виконавчий лист відносно ОСОБА_1 жодного разу не подавався до виконання.
Вказує, що в матеріалах справи наявний акт про втрату виконавчих листів, в якому не зазначено жодної інформації про те, що де і коли було втрачено виконавчий лист, дублікат якого суд видав на підставі оскаржуваного рішення. Також звертає увагу, що в даному акті попередній кредитор, заміна якого за виконавчим листом не здійснювалась, вказано, що виконавчий лист був втрачений ПАТ КБ «Надра» в ході ліквідації. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не вживало жодних дій для отримання дублікату чи поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа відносно ОСОБА_1 .
Зазначає, що з моменту видачі і до моменту звернення із заявою ТОВ «Фінанс Проперті Групп» виконавчий лист жодного разу не пред`являвся до виконання, тобто ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» не вживали жодних заходів з метою видачі виконавчого листа в межах строку його дії.
Вважає, що суд безпідставно поновив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не здійснивши належного дослідження всіх обставин справи.
Представник ТОВ «Фінанс Проперті Групп» - адвокат Гайворонський І.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що товариству не відомі мотиви поведінки попередніх стягувачів, як і не відомо місцезнаходження втраченого виконавчого листа. З огляду на те, що виконавчий лист був відсутній на момент передачі прав кредитора, а також на момент уступки права вимоги ТОВ «Фінанс Проперті Групп», що свідчить про те, що його пред`явлення є неможливим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної  скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 14 березня 2024 року на 11 год 45 хв., завчасно, в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Племянніков Б.Д. повідомлений про день та час судового засідання під розписку. Представник ТОВ «Фінанс Проперті Групп» - адвокат Гайворонський І.В. отримав судову повістку про виклик до суду (призначеного на 14 березня 2024 року) на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 19 лютого 2024 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду. ПАТ КБ «Надра» та відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) отримали судову повістку про виклик до суду 19 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. ОСОБА_2 повідомлялась судом шляхом направлення судової повістки на наявну в матеріалах справи адресу її місця проживання. 27 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду повернувся конверт із судовою повісткою, направленою на поштову адресу: АДРЕСА_1 , з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом,  разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (пункт 1); день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (пункт 2); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3).
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що учасники справи повідомлені судом апеляційної інстанції про розгляд справи належним чином.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.  
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року, позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 60 082,68 доларів США, що еквівалентно 1 273 541 грн 51 коп.; заборгованість по сплаті відсотків 45 196,41 доларів США, що еквівалентно 958 004 грн 99 коп.; пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 849 459 грн 08 коп., а всього - 105 279,09 доларів США, що еквівалентно 2 231 546 грн 50 коп., та 849 459 грн                  08 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 654 грн 00 коп. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано припиненою поруку, укладену 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року в частині стягнення пені змінено, зменшено розмір пені яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» з 849 459 грн 08 коп. до 746 805 грн 07 коп. В решті рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року - залишено без змін.
04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінанс груп» укладено договір №GL48N718070_A_3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №215/МК/06/2007/840 від 25 червня 2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 
20 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінанс груп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір №GL48N718070_A102 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором №215/МК/06/2007/840 від 25 червня 2007 року, укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 .
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий лист  втрачено при пересилці, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа. Зважаючи на те, що заявником було вчасно вчинено всі дії, необхідні для звернення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про поважність підстав пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та вважав за доцільне його поновити.
Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з такого.
Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що                     у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі                    №2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок про те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.ст.76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначалось вище, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року, позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 60 082,68 доларів США, що еквівалентно 1 273 541 грн 51 коп.; заборгованість по сплаті відсотків 45 196,41 доларів США, що еквівалентно 958 004 грн 99 коп.; пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 849 459 грн 08 коп., а всього - 105 279,09 доларів США, що еквівалентно 2 231 546 грн 50 коп., та 849 459 грн  08 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 3 654 грн 00 коп. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою задоволено. Визнано припиненою поруку, укладену 25 червня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року в частині стягнення пені змінено, зменшено розмір пені яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» з 849 459 грн 08 коп. до 746 805 грн 07 коп. В решті рішення залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17 травня 2018 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року - залишено без змін.
Таким чином, дата набрання рішеннями законної сили є дата перегляду рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 березня 2016 року Апеляційним судом міста Києва, а саме 21 лютого 2017 року.
Тому строк, протягом якого виконавчий лист підлягав пред`явленню до виконання було 21 лютого 2020 року.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір №GL48N718070_A102 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 215/МК/06/2007/840 від 25 червня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .
Крім того, на момент укладення вказаного договору ТОВ «Фінанс Проперті Групп» було достеменно відомо про наявність акту ПАТ КБ «Надра» про втрату оригіналів виконавчих документів, який було долучено до договору відступлення прав вимог. Однак ТОВ «Фінанс Проперті Групп» протягом року не вживало будь-яких заходів щодо захисту свої прав, як стягувача.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Фінанс Проперті Групп» вживало будь-яких дій з 20 серпня 2020 року (коли дізналось про відсутність виконавчих листів) по              25 серпня 2021 року (дата звернення із заявою).
Наведене у сукупності свідчить, що стягувач не цікавився та не здійснював належно своїх прав як учасник виконавчого провадження, що у свою чергу стало причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і свідчить про відсутність поважних причин його пропуску.
Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. А згідно ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя, в тому числі щодо виконання судового рішення, як завершальній стадії судового розгляду. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде свідчити про його безпідставність та необґрунтованість і порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).
Аналіз наведених рішень ЄСПЛ свідчить про те, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу (стягувачу), а й іншій стороні - відповідачу (боржнику), в тому числі, при вирішенні питання про поновлення пропущених учасником строків для пред`явлення до виконання судового рішення.
ТОВ «Фінанс Проперті Групп» просило поновити встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у серпні 2021 року, тобто більше ніж через півтора роки після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
При цьому ТОВ «Фінанс Проперті Групп» не навело поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, тому у задоволенні його заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання слід відмовити.
Також колегія суддів враховує, що заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі через більше ніж три роки після його ухвалення, тобто, після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, знаючи про відсутність виконавчих листів у первісного кредитора, а відтак відсутність відкритих виконавчих проваджень, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.
Так, відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Таким чином, питання про видачу дубліката виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Крім того, матеріали справи не містять інформації, що виконавчі листи у даній справі взагалі видавались, як і не містять заяв про їх видачу від ПАТ КБ «Надра», ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп» чи ТОВ «Фінанс Проперті Групп».
При цьому, апеляційний суд враховує, що Автоматизована система виконавчого провадження також не містить інформації про пред`явлення виконавчих листів ПАТ КБ «Надра» до виконання, що в сукупності свідчить про те, що виконавчі листи у справі №755/15818/15-ц не видавались, а відтак видача їх дублікатів є необгрунтованою.
Вирішуючи питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, колегія суддів виходить із такого.
У постановах від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17; від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13; від 21 серпня 2020 року у справі №905/2084/14-908/4066/14; від 24 травня 2021 року у справі №911/4460/21; від 30 липня 2019 року у справі №5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.
Таким чином, з урахуванням того, що колегія суддів дійшла до висновку про відмову в поновленні строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, то заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива.
Вирішуючи заяву, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.264 ЦПК України, наведеного вище не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Проперті Групп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, з наведених вище підстав.
Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Племяннікова Богдана Дементійовича задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: