ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/529/24 Справа № 185/5134/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: 
       судді - доповідача Канурної О.Д.,
       суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023року у справі № 185/5134/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

       У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 24 грудня 2001 року по 04 лютого 2021 року він працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок. Відповідно до акту форми Н-1/П комісією було встановлено, що близько 16 год. 00 хв. під час видобутку вугілля в лаві стався порив ланцюга скребкового конвеєра CZK 228/642. Близько 17 год. 40 хв. після усунення несправності конвеєра гірничий майстер ОСОБА_2 дав команду на видобуток вугілля. При цьому гірничий майстер перед запуском конвеєру CZK 228/642 не оглянув його на предмет виявлення несправності по всій лінії. Після запуску конвеєра ГОЗ ОСОБА_1 знаходився на сполученні 214 збірного штреку з лавою і готував його до вирубки комбайна на штрек, який знаходився в районі 40-х секцій і пересувався в сторону штреку. В цей час ГОЗ ОСОБА_1 побачив, як ланцюг зі скребками, які вийшли з паралелей, піднявся над риштаками конвеєра. В момент, коли ГОЗ ОСОБА_1 намагався за допомогою кнопок управління зупинити конвеєр, які знаходились на кріпленні сполучення УКС-1, один з скребків зачепився за направляючий утюг. При виході скребка з зачеплення стався ривок ланцюга, в результаті чого скребок підкинув куски вугілля, під якими він знаходився, в бік ОСОБА_1 . Один з кусків вугілля розмірами близько 20*20*10 см вдарив ОСОБА_1 по голові.
       ГОЗ ОСОБА_3 , який в цей час прямував від приводу ПТК до сполучення 214 збірного штреку з лавою, побачив, що на підошві виробки сидить ГОЗ ОСОБА_4 і тримається долонями за обличчя, зупинив конвеєр та повідомив про нещасний випадок гірничого майстра ОСОБА_2 , який повідомив про нещасний випадок гірничого диспетчера та організував доставку постраждалого до здоровпункту шахти.
        Після огляду і надання першої медичної допомоги у здоровпункті шахти, бригадою реанімації 8 ВГРЗ м. Павлограда ОСОБА_1 був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради.
Відповідно до пункту 5 акту форми Н-1/П причинами настання нещасного випадку зазначено: незадовільний технічний стан конвеєру CZK 228/642 засобів виробництва (порушення «Керівництва експлуатації скребкового конвеєру CZK 228/642. Порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадової інструкції (порушення п. 2.1 «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 3»).
Згідно з п. 7 форми Н-1/П зазначено, що нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом.
       Згідно довідки МСЕК від 10 грудня 2021 року позивачу повторно встановлено другу групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 80 %.
Згідно довідки МСЕК від 10 грудня 2021 року серії ААВ № 149225 позивачу повторно встановлено другу групу інвалідності та зазначено що може бути адаптований до надомної праці без води, висоти, вогню, рухомих механізмів. 
Позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, йому повинна бути відшкодована моральна шкода. Оскільки порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває біль, фізичні страждання, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманої травми він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.
Ушкодження здоров`я позивача має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організувати своє життя. Ця набута внаслідок виробничої травми вада нагадує про себе позивачу щохвилини та сворює для нього постійний безперервний дискомфорт.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві - задоволено частково.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 160000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. 
       В іншій частині відмовлено.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
       Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулись до Дніпровського апеляційного суду з апеляційними скаргами.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій О.В., зазначив, що судом першої інстанції встановлено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання ним трудових обов`язків, незалежно від ступеню втрати професійної працездатності, спричиняє йому моральні та фізичні страждання, а надані позивачем докази повною мірою вказують, що втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.
       Але судом першої інстанції не було ретельно досліджено або визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди, який відповідав би критеріям ст. 23 ЦК України та був співмірним завданій позивачеві шкоди, з урахуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, внаслідок чого визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача. Судом не було наведено мотивів безпідставності заявленого позивачем розміру моральної шкоди, адже в судовому рішенні не зазначено про завищений розмір моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 245000,00 грн., як і не встановлено наслідків та обсягу спричинених позивачеві моральних страждань з урахуванням ступеню вини відповідача, а відтак, оскаржуване рішення на думку апелянта належить змінити, збільшивши розмір моральної шкоди до розміру, який був заявлений позивачем у позові.
       Також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно враховано висновки Верховного Суду, викладені в аналогічних справах, що призвело до помилкового висновку суду, оскільки п. «а» п.п.164.2.14 п.164.2 ст. 164 ПК України, який набрав чинності 23 травня 2020 року, оподаткуванню підлягають доходи у вигляді неустойки (штрафи, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. З 23 травня 2020 року зазначена норма Закону доповнена словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». Тобто зміни в податковому законодавстві не поширюються на оподаткування сум, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачем, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21. Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відрахування зі стягнутої з відповідача суми податків та обов`язкових платежів. На цій підставі просить стягнути суму моральної шкоди без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
       ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу, про наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача у порушенні ст.153 КЗпП України та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» і встановленням позивачу втрати професійної працездатності. 
       Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі ст. 237-1 КзпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, однак, надані позивачем докази повною мірою вказують на те, що ушкодження здоров`я відбулось при виконання ним трудових обов`язків, але за відсутності вини роботодавця, який створив всі належні та безпечні умови праці для працівників. Натомість, невиконання працівником — гірничим майстром дільниці видобутку вугілля № 3 ОСОБА_2 вимог законодавства з охорони праці та технологічних норм при здійсненні своїх трудових обов`язків призвело до порушення технологічного процесу роботи та стало однією з причин нещасного випадку на виробництві, при цьому порушення нормативно-правових актів з охорони праці саме відповідачем не порушувалось.
       Також вказує, що ризик отримання ушкодження здоров`я роботодавцем застрахований та на момент травмування і проведення розслідування нещасного випадку ОСОБА_1 така страховка діяла. Позивач щомісячно отримує страхові виплати, враховуючи відсоток втрати професійної працездатності.
       Позивачем не доведено завдання моральної шкоди відповідачем, а презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена.
       З таких підстав ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з ушкодженням здоров`я, до 80000,00 грн.
03 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду витребувана цивільна справа у суду першої інстанції.
16 жовтня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.
       Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишено без руху для усунення недоліків, які апелянтом усунені 23листопада 2023 року.
       Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 27листопада 2023 року апелянту поновлено строк на оскарження рішення суду, відкрито провадження за апеляційною скаргою ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у даній справі, зупинено дію рішення суду першої інстанції, надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
       Копію ухвал про відкриття провадження та призначення справи до розгляду надіслані учасникам справи 27 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку та до електронних кабінетів учасників справи, які доставлені 28 листопада 2023 року.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 з 24 грудня 2001 року по 04 лютого 2021 року працював на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Під час роботи на підприємстві відповідача 01 серпня 2020 року з позивачем стався нещасний випадок.
       Згідно акту (розслідування) спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) 01 серпня 2020 року о 17.40 год., закладом охорони здоров`я позивачу, встановлено діагноз: ЗЧМТ. Забій головного мозку. Геморагічний забій правої лобної частини. Садна обличчя.
       Крім того, даним актом встановлено, що основною причиною нещасного випадку що стався з ОСОБА_1 , є технічний стан засобів виробництва (порушення «Керівництва експлуатації скребкового конвеєра CZK 228/642») супутньою причиною - порушення трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадової інструкції (порушення п. 2.1. «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 3»).
       Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № 076597 ОСОБА_1 29 січня 2021 року первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 80 % та 2 група інвалідності.
       Довідкою до акту огляду МСЕК серія ААВ № 122099 ОСОБА_1 з 29 січня 2021 року встановлена 2 група інвалідності по трудовому каліцтву. Зазначено, що він може бути адаптований до надомної праці без води висоти, вогню, рухомих механізмів. Рекомендоване спостереження і лікування основного інвалідизуючого захворювання, постійне медикаментозне лікування, стаціонарне лікування в ДКПІ.
       Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА № 065403 ОСОБА_1 10 грудня 2021 року повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 80 % з 01.02.2022 року.
       Довідкою до акту огляду МСЕК серія ААВ № 149225 ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року повторно встановлена 2 група інвалідності по трудовому каліцтву. Зазначено, що він може бути адаптований до надомної праці без води висоти, вогню, рухомих механізмів. Рекомендоване спостереження і лікування основного інвалідизуючого захворювання, постійне медикаментозне лікування, стаціонарне лікування в ДКПІ.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 245000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, є безпідставними, виходячи з наступного. 
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
       Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України).
       Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).
       Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
       Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
       У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 01 січня 2022 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 160000,00 грн. перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26800), суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди необхідно стягувати з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів.
       За таких обставин моральна шкода у розмірі 160000,00 грн. підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Посилання на постанову Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі № 599/645/21 є безпідставним, оскільки там інші обставини справи.
Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то Дніпровський апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, правильно стягнув з відповідача на користь позивача 160000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що надані позивачем докази повною мірою вказують на те, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, але за відсутності вини роботодавця, є безпідставними, виходячи з наступного.
       Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. 
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до пункту 1 частини 2 вказаної вище статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. 
Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
  Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
 Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.
   Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеними у справі № 210/3177/17, провадження № 14-288цс19.
       Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
       У даному випадку втрата позивачем професійної працездатності пов`язана з нещасним випадком, який стався з останнім на підприємстві відповідача у зв`язку з незадовільним технічним станом засобів виробництва (порушення «Керівництва експлуатації скребкового конвеєра CZK 228/642»), порушенням трудової і виробничої дисципліни, в частині невиконання посадової інструкції (порушення п. 2.1. «Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з видобутку вугілля № 3»).
       Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання ним трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
       Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.
       Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, сам факт заподіяння моральної шкоди так як не надано відповідних медичних документів та не встановлено зміни у психічному стані, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті того, що з останнім стався нещасний випадок при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача.
Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що відповідачем вимоги нормативно-правових актів з охорони праці не порушувалися, в матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку відповідача; позивачем ненадано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб відповідача до адміністартиної чи кримінальної відповідальності, є безпідставними, виходячи з наступного.
       У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
       З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок нещасного випадку, що стався з позивачем на виробництві відповідача, позивач зазнав втрати професійної працездатності і йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.
Дніпровський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 160000 грн., який відповідає характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я, приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, розмір втрати професійної працездатності, характер нещасного випадку, що стався з позивачем, та їх наслідки для здоров`я останнього істотність вимушених змін в життєвих стосунках.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
         На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року і задоволення апеляційних скарг Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та позивача   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, немає.
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Повалій Олена Василівна та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року залишити без змін. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

       
Судді:                                                                 О.Д.Канурна

                                                                        Т.В.Космачевська

                                                                        О.В. Халаджи