ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/1574/23  Номер провадження 33/814/263/24	Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16.07.2023 о 07:52 год по вул. Зоріна в селищі Машівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області він керував автомобілем ЗАЗ 110307 днз НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest 6810 ARBL 0726», чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року, та закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не вживав алкоголю, не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, відтак у працівника поліції не було підстав для проведення огляду.
Крім того, посилається на те, що під час керування вказаним вище автомобілем ОСОБА_1 не порушував ПДР України, не рухався під час комендантської години. Відтак, у працівників поліції не було підстав для зупинки даного автомобіля, і всі подальші вимоги працівника поліції є незаконними.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.07.2023 о 07:52 год по вул. Зоріна в селищі Машівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Alcotest 6810 ARBL 0726», чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом (а.с. 2); направленням на огляд водія, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами тестування на алкоголь, у яких зафіксовано у ОСОБА_1 16.07.2023 о 07:57 год 0,73 % (а.с. 3, 4, 5); відеозаписом з місця пригоди, на якому зафіксовано зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 8); свідоцтвом про державну реєстрацію приладу Алкотест 6810, сертифікатом відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу та повірку засобу вимірювальної техніки (а.с.28-30).

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9а ПДР України.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не вживав алкоголю, не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, відтак у працівника поліції не було підстав для проведення огляду, суд відхиляє з огляду на наступне.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після зупинки вказаного вище транспортного засобу і спілкування із ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю із порожнини рота. На питання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів «Ні», однак після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, результат огляду був позитивним.
Щодо тверджень апелянта про те, що під час керування вказаним вище автомобілем ОСОБА_1 не порушував ПДР України, не рухався під час комендантської години, а тому у працівників поліції не було підстав для зупинки даного автомобіля, і всі подальші вимоги працівника поліції є незаконними, суд зазначає наступне.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не виражав свою незгоду із діями працівників поліції, відтак його твердження в апеляційній скарзі спрямовані на уникнення відповідальності. 
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №347881 від 16.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» вказано: «визнаю порушення. Про подальшу заборону руху попереджений» (а.с.2).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 р по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                         Г.Л. Карпушин