УХВАЛА
 
20 лютого 2024 року                                                 
м. Київ
 
справа № 331/2053/22
провадження № 61-1956ск24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у реалізації права на безоплатну приватизацію 
та зобов`язання вчинити певні дії, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про усунення перешкод у реалізації права на безоплатну приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.
 
05 лютого 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася 
до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у цій справі.
 
Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку 
на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію постанови Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року заявницею отримано 05 січня 2024 року, що підтверджується доданими до касаційної скарги документами. Касаційна скарга здана до поштового відділення 05 лютого 2024 року. 
 
Відповідно до частин другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання 
про відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
 
Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Всупереч вимог пункту третього частини четвертої статті 392 ЦПК України представником заявника до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору.
 
Проте ОСОБА_1 до касаційної скарги додала клопотання про звільнення (зменшення, відстрочення, розстрочення) сплати судового збору, яке мотивоване тим, що вона є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, розмір якої за 2021-2022-2023 роки не перевищує 11 251,85 грн, на підтвердження чого надала до касаційної скарги відомості з Єдиного порталу державних послуг «Дія» (форма  ОК-5, ОК-7, довідка про відсутність реєстрації ОСОБА_1 як приватного підприємця).
 
Розглядаючи вказане клопотання, суд приходить до висновку, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
 
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом,
але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних
з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити
або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше
ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи
за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх
чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
 
Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
 
Вирішуючи клопотання про звільнення (зменшення, відстрочення, розстрочення) сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявницею обставини не є безумовними підставами для звільнення (зменшення, відстрочення, розстрочення) сплати судового збору, оскільки заявницею не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (дані про доходи за попередній календарний рік (2023), наявність рухомого
і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо), який перешкоджає їй виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
 
Разом з тим, надані заявницею відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків суми виплачених доходів та утриманих податків від 21 червня 2023 року за період з 2000 року до 2021 року та роздруківки із зарахування із застосунку 
про зарахування пенсії з лютого 2023 року до січня 2024 року  не є беззаперечними 
і достатніми доказами її скрутного майнового стану та не підтверджують 
з достовірністю тієї обставини, що вона не може сплатити судовий збір, оскільки заявниця, вказуючи на те, що вона є пенсіонером і єдиним джерелом доходу 
є отримання пенсії, не надала довідку про доходи з Пенсійного фонду України, 
на обліку якого вона перебуває, за попередній календарний 2023 рік. Тому заявниці необхідно надати належні докази, що можуть бути підставою 
для перевірки майнового стану сторони.
 
Наведене не позбавляє ОСОБА_1 можливості звернутися до суду 
з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору 
на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, зменшення його розміру або з клопотанням про звільнення від сплати судового збору 
з наведенням обґрунтування вищевказаними доказами (зокрема, довідка про доходи за попередній календарний 2023 рік).
 
Таким чином, у задоволенні клопотання заявниці про звільнення (зменшення, відстрочення, розстрочення) сплати судового збору за подачу касаційної скарги необхідно відмовити.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України 
від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
 
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» 
у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.
 
Тому за подання касаційної скарги заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 3 369,60 грн (2 481 * 0,4 * 2) * 200 %). 
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». 
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, 
що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Отже, касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення їх недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1   про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2023 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     В. В. Сердюк