П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/7358/23	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор” на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор” про визнання дій протиправними, зобов`язання донарахувати і виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор”, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії ДУ “Миколаївський слідчий ізолятор” щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за березень, квітень та травень 2022 року;
- зобов`язати, ДУ “Миколаївський слідчий ізолятор” здійснити донарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 65967,84 гривень за березень, квітень та травень 2022 року, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень за березень, квітень та травень 2022 року, відповідно.
В обґрунтування позову вказував, що в період з 29.07.2021 по теперішній час проходить службу в Державній кримінально-виконавчій службі України, на посаді молодшого інспектора І категорії відділу режиму і охорони ДУ “Миколаївській слідчий ізолятор”, та має спеціальне звання “старший прапорщик внутрішньої служби”. Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в редакції чинній до 01.06.2022), позивач, як особа державно-виконавчої служби протягом цього часу мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень, щомісячно. Натомість відповідачем зазначена винагорода виплачувалася не щомісячно, а пропорційно відпрацьованому часу, так за березень 2022 року позивач отримав 3870,72 гривень, за квітень 2022 року позивач отримав 10000,80 гривень, за травень 2022 – 10160,64 гривень. За обрахунком позивача, недоотримана ним сума коштів складає 65967,84 гривень. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, частково задоволений позов ОСОБА_1 : 
- визнані протиправними дії Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор” щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період березень, квітень та травень 2022 року додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, не у повному розмірі, а пропорційно за фактичний час несення служби розрахований у годинах;
- зобов`язано Державну установу “Миколаївській слідчий ізолятор” провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розмірі 30000 щомісячно, за період березень, квітень та травень 2022 року, з дотриманням вимог Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Мінюсту №925/5 від 28.03.2015, зокрема п.8 щодо виплати грошового забезпечення за неповний місяць пропорційно відпрацьованому часу, в розрахунку за календарний день.
В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор” здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, саме в сумі 65967,84 гривень, - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Державна установа “Миколаївський слідчий ізолятор” подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, з розрахунку пропорційно відпрацьованого особою часу в порядку, встановленому п.8 Порядку №925/5, а саме: розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць (30 000,00 грн.), на кількість календарних днів цього місяця. Словосполучення «додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно», яка була первинно передбачена у Постанові КМУ №168, не вказує на те, що така додаткова винагорода повинна виплачуватись незалежно від відпрацьованого часу, а лише вказує на те, що така допомога носить щомісячний характер, а не разовий. Така позиція повністю відповідає загальним умовам оплати праці, за якими виплата грошового забезпечення (заробітної плати), як основного, так і додаткового, проводиться за фактично відпрацьований час і додаткова винагорода, передбачена постановою КМУ №168, не є виключенням із загального правила.
Також, апелянт посилається на те, що ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» при нарахуванні та виплаті на користь позивача додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168, діяла відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 20.05.2022р. №38144/16.3.2/32-22, де зазначено, що розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований в годинах, у розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу).
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 з 29.07.2021 по теперішній час проходить службу в Державній кримінально-виконавчий службі України, на посаді молодшого інспектора І категорії відділу режиму і охорони державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор”, та має спеціальне звання “старший прапорщик внутрішньої служби”.
Протягом березня, квітня та травня 2022 року, ОСОБА_1 отримував до грошового забезпечення додаткову винагороду передбачену п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, а саме за березень в розмірі 3870,72 гривень, за квітень 2022 року – 10000,80 гривень, за травень 2022 року 10160,64 гривень.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки додаткова винагорода, встановлена Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, відноситься до щомісячних видів грошового забезпечення, тому вона також підлягає виплаті пропорційно відпрацьованому відповідною особою часу в порядку, встановленому пунктом 8 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Мінюсту №925/5 від 28.03.2015, а саме: місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць (30 000,00 грн), на кількість календарних днів цього місяця.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005р. №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною першою статті 24 Закону №2713-IV передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 №925/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за №377/31829 (далі - Порядок № 925/5).
Пунктом 3 розділу І Порядку №925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 8 Порядку №925/5 при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного за повний місяць, на кількість календарних днів цього місяця.
Таким чином, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме щомісячні його види, виплачуються пропорційно відпрацьованому часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1 постанови КМУ №168 у первинній редакції установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
У подальшому до зазначеної Постанови неодноразово вносились зміни:
- Постановою КМУ №217 від 07.03.2022 в абзаці першому пункту 1 Постанови №168 виключено слова «(крім військовослужбовців строкової служби)»;
- Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 (яка набрала чинності 24.03.2022 та застосовується з 24.02.2022) доповнено абзац перший пункту 1 Постанови №168 після слів «та поліцейським» словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»;
- Постановою КМУ №400 від 01.04.2022 внесені зміни до пункту 1 Постанови №168 щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.
Згідно вказаного Переліку програма «єПідтримка» поширюється на Миколаївську область. Відтак, з 24.02.2022 на період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах Миколаївської області, повинна була виплачуватись додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. щомісячно.
В подальшому Постановою КМУ №754 від 01.07.2022 (яка набрала чинності 08.07.2022р. та застосовується з 01.06.2022р.) внесені такі зміни до пункту 1 Постанови №168, а саме: в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».
Спірним у даній справі є питання щодо нарахування такої винагороди. Як вже зазначалося, додаткову винагороду за березень, квітень і травень 2022 року нараховано і виплачено ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на користь позивача за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, з урахуванням роз`яснення, викладеного у листі Міністерства юстиції України №38144/16.3.2/32-22 від 20.05.2022р.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність таких дій відповідача, оскільки Постановою КМУ №168 у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Відповідні зміни внесені до Постанови КМУ №168 постановою КМУ №754 від 01.07.2022, які застосовуються з 01.06.2022.
Отже, у березні, квітні і травні 2022 року позивач мав право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн. щомісячно. У випадку відпрацювання позивачем не повного місяця розрахунок відповідної додаткової винагороди здійснюється у порядку, визначеному п. 8 Порядку №925/5, тобто пропорційно до кількості відпрацьованих позивачем календарних днів у місяці.
Проведення відповідачем виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ №168, пропорційно за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу) не узгоджується, а ні з Постановою КМУ №168 у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, а ні з положеннями Порядку №925/5.
Посилання апелянта на лист Міністерства юстиції України №38144/16.3.2/32-22 від 20.05.2022 апеляційний суд відхиляє, оскільки лист не є нормою права та не може бути покладений в основу вирішення правовідносин між позивачем та відповідачем. Роз`яснення, надані у зазначеному листі, мають рекомендаційний характер.
При нарахуванні зазначеної виплати додаткової винагороди відповідач зобов`язаний був застосовувати нормативно-правові акти, а не лист Міністерства юстиції України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної установи “Миколаївський слідчий ізолятор” - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 400/7358/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 23.01.2024

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький