ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2023 року                                 
м. Харків
справа № 639/2542/22
провадження № 22-ц/818/1895/23 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року ухвалене у складі судді Єрмоленко В.Б.,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , після уточнення якого просила розірвати шлюб та провести розподіл спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за нею право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , автомобіль NISSAN Rogue, 2017 року випуску вартість якого порівнянна з вартістю двох транспортних засобів, що залишаються у відповідача, стягнення на її користь 1/2 частини спільних грошових коштів у розмірі 9000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 329117,40 грн.
В обґрунтування позову зазначала, що з 07 квітня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час сім`я розпалася. В період шлюбу сторонами за спільні кошти придбані легкові автомобілі : HYUNDAI 130, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , NISSAN Rogue, 2017 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , SKODA Fabia, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , трикімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м. Крім того, сторони мали спільні заощадження в сумі 18000 доларів США, що знаходяться у відповідача на зберіганні. Добровільно відповідач відмовляється поділити спільне майно, а тому позивач вимушена звернутися до суду.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 20.07.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Розірвано шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 07 квітня 2020 року у Виконавчому комітеті Комишувахської селищної ради Попаснянського району Луганської області під актовим записом № 4.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 77,50 кв.м., житловою площею-54,20 кв.м та на автомобіль Nissan Rogue, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_2 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки частину грошових коштів в сумі 9000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від рівності часток у спільному майні подружжя у розмірі 12250 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позову- 9860 грн. 70 коп., а також в дохід держави-4032 грн. 90 коп.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи просив рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасувати, та ухвалити нове яким в цій частині відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що майно, про поділ якого просить позивач, не має статусу спільного сумісного майна подружжя, а є об`єктом його особистої приватної власності, оскільки придбано за його особисті кошти, набуті ним до укладення шлюбу. Скаржник зазначив, що його дохід від підприємницької діяльності за 2017-2020 роки становив 2464593,25 грн, саме за ці гроші щойно після одруження він купив квартиру та автомобілі, в той час як дружина не працювала та жодного доказу про наявність у неї доходів суду не надала. В 2020 році почалась пандемія на Ковід, тому доходи ОСОБА_2 значно зменшились, інших джерел доходу достатніх для придбання спірного майна ні сторони у справі після одруження не мали. Зазначені обставини підтверджують той факт, що спірне майно могло бути придбано виключно за грошові кошти зароблені відповідачем від здійснення своєї підприємницької діяльності ще до укладення шлюбу. Таким чином, відповідачем в повній мірі була спростована презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу, а саме поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірне майно, яке було придбано хоч і в період шлюбу з позивачкою, проте за особисті кошти відповідача. 
Апелянт також не погоджується з висновком суду про доведеність факту наявності у подружжя спільних грошових коштів та їх поділу. Надані суду пояснення позивачки та і матері допитаних в якості свідків не є належними доказами у справі та підлягають критичній оцінці, оскільки дані особи безпосередньо зацікавлені в розгляді справи, та їх показання спростовуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи. Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження №12022221220000997 не було достовірно встановлено існування грошових коштів в сумі 18 000,00 доларів США (оскільки вони не були відшукані та вилучені), натомість в матеріалах кримінального провадження №12022221220000885 йде мова про іншу суму коштів в розмірі 28 000,00 доларів США. При поділі зазначених грошових коштів судом не було достовірно встановлено джерела походження грошових коштів ні в сумі 18 000,00 доларів США ні в сумі 28 000,00 доларів США, а саме їх належність сторонам у справі; органом досудового розслідування не було достовірно встановлено, що грошові кошти в сумі 18 000,00 доларів США коли небудь знаходились в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , не було достовірно встановлено, що грошові кошти в сумі 18 000,00 доларів США були привласнені саме відповідачем; всі обставини щодо грошових коштів в сумі 18 000.00 доларів США були повідомлені органу досудового розслідування виключно самою позивачкою. Під час допиту відповідач не повідомляв орган досудового розслідування про наявність у нього грошових коштів в сумі 18 000,00 доларів. Надана позивачем постанова про закриття кримінального провадження №12022221220000997 та матеріали кримінального провадження №12022221220000885 не с належними та допустимими доказами та не підлягають врахуванню при розгляді даної справ. За відсутності у сторін під час шлюбу достатніх та підтверджених джерел доходів, за такий короткий період часу сторони в жодному разі не могли набути у спільну сумісну власність таку значну суму коштів в розмірі 18 000,00 доларів США. 
25.10.2023 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. В обґрунтування відзиву посилалась на доводи зазначені в позовній заяві.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу не оскаржується, тому апеляційним судом в цій частині не переглядалось.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині відповідає в повній мірі. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи сторони у справі перебували у шлюбі з 07.04.2020, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.04.2020. (т.1 а.с. 9)
|З цей час ними було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача:
-трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2457371163120; номер запису про право власності: 43998810), вартістю 1 159 275 грн ( а.с. 26-29);
-легковий автомобіль марки Nissan Rogue, 2017 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 2488 куб.см., номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 13.06.2020;
-легковий автомобіль марки Skoda Fabia, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1198 куб.см., номер кузова (шасі) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 05.03.2021;
-легковий автомобіль марки Hyundai I30, 2010 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1396 куб.см., номер кузова (шасі) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , дата державної реєстрації 21.01.2022 ( а.с. 48).
Згідно зі звіту про оцінку транспортних засобів, ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia, 2009 року випуску становить 277300 грн, автомобіля Hyundai I30, 2010 року випуску-279 500 грн, автомобіля Nissan Rogue, 2017 року випуску-581300 грн.( а.с. 153-194).
Судом також установлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність, дохід за 2020 рік склав 386 000,45 грн, за 2021 рік- 20 000 грн. Відповідач підтвердив, що після введення карантинних обмежень припинив здійснювати підприємницьку діяльність у м. Попасна та переїхав з сім`єю у м. Харків.
З інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 09.10.2022 про його доходи, як суб`єкта господарювання, вбачається, що загальна сума доходу Відповідача становить за податковими деклараціями: за 2017 рік - 132 600 грн, за 2018 рік -870 600 грн, за 2019 рік -999 500 грн, за 2020 рік 386 000,45 грн, від продажу рухомого майна у 2019 році отримано -75 892, 80 грн ( а.с. 66-67, 213-214).
Згідно пояснень допитаної в судовому засіданні ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивачки сторони стали разом проживати у квартирі, яку орендували з 2017 року. ЇЇ дочка працювала, відповідач почав займатися підприємницькою діяльністю. Після одруження та народження дитини на гроші, отримані за час декретної відпустки, допомоги при народження дитини та особистих заощаджень подружжя придбало автомобіль Nissan Rogue, 2017 року випуску, червоного кольору. У 2020 році свідок продала будинок, автомобіль та у зв`язку з переїздом сторін у м.Харків, вона та батько відповідача порівну оплатили вартість придбаної ними спірної трикімнатної квартири. Відповідач не працював, матеріальну допомогу сім`ї не надавав, проте разом з батьком позивача займався перепродажем автомобілів та мав дохід.
Згідно інформації відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області від 15.05.2023, за заявою ОСОБА_1 внесені відомості до ЄРДР № 12022221220000997 від 15.09.2022 за ознаками складу кримінального провадження, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, яке закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Також, ОСОБА_2 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК, на підставі якої внесені відомості до РДР № 12022221220000885 від 18.08.2022 ( т. 2 а. с. 25).
Як вбачається з постанови відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції в Харківській області від 12.10.2022, ОСОБА_1 повідомила, що 18.08.2022, під час воєнного стану, невстановлена особа таємно заволоділа її майном та грошовими коштами , що знаходились за місцем її проживання- кв. АДРЕСА_1 . Допитана в якості потерпілого ОСОБА_1 пояснила, що 17.08.2022 у неї стався конфлікт з чоловіком, після чого вона з дочкою переїхала до своєї матері. Наступного дня приїхала додому з метою забрати деякі речі та не змогла попасти в квартиру та відчинити вхідні двері своїми ключами.Стверджувала, що вона в подальшому намагалася попасти в квартиру, зв`язатися з чоловіком, але все марно.В квартирі знаходились її власні речі, придбані до шлюбу (хутряні вироби, золоті прикраси),побутова техніка та електроніка, а також кошти в сумі 18000 доларів США.
ОСОБА_2 , допитаний як свідок, підтвердив, що 17.08.2022 з квартири зникли хутряні вироби, золоті прикраси його дружини. Наступного дня золоті прикраси йому повернули, відносини з дружиною розлагодились і вона з донькою переїхала до іншої квартири. ОСОБА_2 добровільно видів співробітникам поліції хутряні вироби та золоті прикраси своєї дружини, що набуті до шлюбу, які оглянуті 01.10.2022 у присутності понятих, вилучені та передані на відповідальне зберігання ОСОБА_1 .
В ході досудового розслідування також встановлено, що грошові кошти в сумі 18000 доларів США, побутова техніка та електроніка були набуті у зареєстрованому шлюбі, тому питання щодо їх поділу повинні вирішуватися в порядку цивільного судочинства в суді ( а.с. 101-104).
В судовому засіданні в суді першої інстнації були досліджені матеріали кримінального провадження № 12022221220000885 від 18.08.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та встановлено, що 17.08.2022 до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП у Харківській області звернувся ОСОБА_2 , який повідомив про викрадення невідомими особами з його квартири АДРЕСА_1 належного йому майна, а саме 28 000 доларів США, двох норкових шуб, золотих прикрас загальною вагою біля 40 гр.
При допиті в якості потерпілого 19.08.2022 р. ОСОБА_2 повідомив, що цього дня він згадав, що грошові кошти та ювелірні вироби він переховав в кухні та дізнався, що шуби дружина в кінці липня відвезла до своєї матері через поїздку в кінці липня 2022 року до свого батька. На кухні знайшов грошові кошти в сумі 28 тис.доларів США, а також ювелірні вироби. У зв`язку з тим, що останнім часом він вживав алкоголь , то забув, куди переховав гроші і золоті прикраси , які належать йому та його дружині, тому кримінальне провадження попросив закрити, ніяких претензій ні до кого немає.
У присутності понятих , із застосування відеозйомки та фотойомки, ст. слідчим проведено огляд предметів, в процесі якого потерпілий ОСОБА_2 надав грошові кошти в сумі 28 тис. доларів США і золоті вироби, які він зазначив у заяві про викрадення 17.08.2022 . ОСОБА_2 пояснив, що гроші і ювелірні прикраси він знайшов у власній квартирі, зазначене переховав в іншу кімнату, а саме в приміщення кухні на верхню полицю під скло на шафі. Після огляду гроші і ювелірні вироби ( два браслета, три жіночі обручки, чоловіча обручка, жіночі сережки, ладанка, два ланцюжки) повернуті потерпілому. При цьому, ОСОБА_2 у своїх поясненнях підтвердив, що прикраси і частину грошей він не віддав ОСОБА_1 .
Постановою СВ ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Хаківській області кримінальне провадження за ознаками ч.4 ст. 185 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Також ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньою господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуальною користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 у сімейному праві по замовчуванню діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до роз`ясень викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.
Одночасно, за приписами пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Згідно з частиною 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст. 79 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК Українивстановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В супереч вимог ст.,ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів на спростування презумпції набутого у шлюбі спільного сумісного майна у вигляді: Квартири, автомобілів Nissan Rogue, 2017 року випуску, Skoda Fabia, 2009 року випуску, Hyundai НОМЕР_8 , 2010 року випуску та грошових коштів у розмірі 18 тисяч доларів США. 
При цьому судова колегія погоджується з висновком суду про те, що з моменту отримання ОСОБА_2 прибутку за період часу з 2017-2020 роки та до моменту реєстрації спірних автомобілів та квартири (13.06.2020, 05.03.2021, 21.01.2022, 16.09.2021) пройшов значний проміжок часу, що свідчить про те, що отриманий ним дохід не був безпосередньо витрачений саме на придбання цього майна.
Суд повно та всібічно встановив осбтавини у справі та дав належну оцінку наданим позивачкою доказам на підтвердження наявності у подружжя спільних заощаджень в розмірі 28 000 доларів США. Висновок суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини від зазначених грошових коштів є законноим та обгрунованим. 
Також суд першої інстанції правомірно встановив, що до спільного майна подружжя, шо підлягає поділу, належать три автомобілі Skoda Fabia, 2009 року випуску, державний номер  НОМЕР_3 , Hyundai I30, 2010 року випуску, державний номер НОМЕР_7 , Nissan Rogue, 2017 року випуску , державний номер НОМЕР_2 , адже посилання ОСОБА_2 на те, що автомобіль Skoda Fabia придбано 05.03.2021 за кошти від продажу автомобіля Skoda Octavia F5, що придбано до реєстрації шлюбу , необґрунтовані, оскільки цей автомобіль відчужено у липні 2020 року, а доказів того, що саме за ці кошти набуто інший автомобіль у березні 2021 року не надано.
Колегія суддів погоджується з висновками суду ї, щодо відхилення аргументів відповідача про наявність у нього у власності двох автомобілів Nissan Rogue, Hyundai НОМЕР_8 , оскільки у листопаді 2021 року автомобіль Skoda Fabia був ним продано за довіреністю, адже довіреність, зокрема з правом розпорядження (продаж) транспортним засобом, не створює право власності цього автомобіля для довіреної особи , не є договором купівлі-продажу та може бути скасована. Дотепер автомобіль зареєстрований за відповідачем, у нього залишається право власності на цей транспортний засіб, тому автомобіль входить до складу спільного сумісного майна, що підлягає розподілу між подружжям.
Згідно письмових пояснень відповідача, з березня 2021 року він не користується автомобілем NISSAN Rogue через погіршення свого фінансового стану та дорогу вартість обслуговування, тому вирішив його продати, виставив на продаж. На заміну зазначеного автомобіля, придбав у березні 2021 року автомобіль Skoda Fabia , у січні 2022 року автомобіль Hyundai I30, яким користується ( с. 233-234). Із рішення суду вбачається, що в судовому засіданні позивач пояснила, що автомобіль NISSAN Rogue перебував у її користуванні, тому вона претендує на нього при поділі автомобілів.
А тому суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та в порядку поділу автомобілів визнав за нею право власності на автомобіль NISSAN Rogue, державний номерний знак НОМЕР_2 вартістю581 300 грн. 
Ринкова вартість автомобіля Skoda Fabia державний номер  НОМЕР_3 , складає 277 300 грн. , автомобіля Hyundai I30, державний номер НОМЕР_7 - становить 279 500 грн., а всього 556 800 грн, що менше на 12250 грн. вартості, яка припадає на долю відповідача, тому суд першої інстанції правомірно стягнув зазначену суму грошової компенсації з позивача на користь відповідача.
В супереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів на спростування презумпції спільності набутого у шлюбі з ОСОБА_1 майна. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. 
Вирішуючи спір, суд в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 належить залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – залишити без змін. 
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 –залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 липня 2023 року –залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 грудня 2023 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна 
                                                                       Н.П. Пилипчук