ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року 
м. Київ
справа №580/5028/20
адміністративне провадження № К/9901/30090/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стародуб О.П.
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 (суддя -              Кульчицький С.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 (судді - Лічевецький І.О., Мельничук В.П., Оксененко О.М.) 
у справі за позовом ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яни Андріївни про визнання дій    протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив
- визнати неправомірними дії державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яни Андріївни щодо складання повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру                                 № ПВ - 7100004212020 від 14.09.2020;
- скасувати повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № ПВ - 7100004212020 від 14.09.2020;
- зобов`язати державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яну Андріївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки площею 33,2707 га відповідно до              п. 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ      № 1051 від 17.10.2012. 
ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 33,2707 га, розташованої в адміністративних межах Куцівської сільської ради (а.с. 3).
Державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яною Андріївною винесено повідомлення №ПВ-7100004212020 від 14.09.2020 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що із заявою звернулася особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру (а.с.4). 
Також, у вказаному повідомленні було рекомендовано: подати заяву про державну реєстрацію землельної ділянки площею 33,2707 га, яка розташована в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, з урахуванням норм, передбачених ч. 3 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012
Не погоджуючись з діями відповідача щодо складання повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, вважаючи таке повідомлення протиправним, позивач звернувся до суду.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень для звернення із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, в розумінні пункту 109 Порядку №1051 позивач є неналежною особою, яка не може бути заявником відповідно до цього Порядку. 
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент звернення до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки позивач не був ані особою, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, ані власником, ані користувачем земельної ділянки державної чи комунальної власності.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В обґрунтування касаційної скарги позивач покликається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.
Зокрема, покликається на те, що суди попередніх інстанцій невірно застосували пункти 69, 70 Порядку № 1051 при вирішенні спірних правовідносин, оскільки ним оскаржуються неправомірні дії відповідача при винесенні повідомлення, а не рішення, яке мало бути прийнято за результатами розгляду його заяви.
Також покликається на те, що у справах №823/175/17, №823/176/17, № 2340/4242/18 Верховний Суд вказав, що особа, яка виготовила документацію із землеустрою за принципом "мовчазної згоди", що підтверджується змістом та складом документації із землеустрою, яку розглядав кадастровий реєстратор навіть за відсутності рішення про надання дозволу на складання документації із землеустрою, що передбачено ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", є належною особою, яка звернулася із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, та не є порушенням вказаної статті Закону. 
Просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України від 07.07.2011 №3613-VI  "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон №3613-VI).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №3613-VI передбачено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. 
Відповідно до частин 3 та 5 статті 5 Закону №3613-VI порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.
Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.
Підпунктом 1 пункту 2 Порядку №1051 визначено, що зверненням щодо внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру або користування відповідними відомостями є, в тому числі, заява про державну реєстрацію земельної ділянки.
Пунктом 10 Порядку №1051 передбачено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення.
Аналіз положень Закону №3613-VI та Порядку №1051 свідчить про те, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру є узагальнюючим поняттям та включає у себе, зокрема, процедуру державної реєстрації земельної ділянки.
Розділом Порядку №1051 "Основні вимоги щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про його об`єкти" охоплюються загальнообов`язкові вимоги до всіх видів звернень.
Відповідно до пункту 70 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:
1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;
2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;
3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;
4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.
У разі звернення за внесенням відповідних відомостей (змін до них) неналежної особи (особи, яка не може бути заявником відповідно до цього Порядку), подання заявником не повного пакета документів та/або розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора Державний кадастровий реєстратор відмовляє такій особі, заявникові у прийнятті заяви безпосередньо у момент її подання або у день надходження рекомендованим листом зазначених документів за формою згідно з додатком 13 із зазначенням рекомендацій щодо усунення причин, що є підставою для такої відмови, зокрема найменування та місцезнаходження органу, до повноважень якого належить внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву).
Аналогічний перелік осіб, які мають право звернутись із заявою про державну реєстрацію земельних ділянок наведений у пункті 109 Порядку №1051.
За пунктом 111 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:
1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;
2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:
здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:
- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;
- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);
- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;
- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;
приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі:
- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;
- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;
- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;
- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для винесення спірного повідомлення стало те, що із заявою звернулася особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру.
Верховний Суд уже розглядав справи з подібними правовідносинами за позовом ОСОБА_1 щодо оскарження дій державного кадастрового реєстратора щодо складання повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; скасування повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; зобов`язання державного кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву про державну реєстрацію земельної ділянки. 
Так, у постановах від 26.03.2020 у справі №823/175/17, від 21.07.2020 у справі №823/176/17, від 13.10.2020 у справі №2340/4242/18, від 09.11.2021 у справі №823/2592/18, від 17.01.2024 у справі № 580/1015/21 Верховний Суд дійшов наступних висновків:
"… неприйняття жодного з рішень за заявою протягом зазначеного строку, як це передбачено в абзаці третьому частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, слід визнати мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. В такому випадку (неприйняття жодного рішення у місячний строк), Земельний кодекс України, пов`язує виникнення у особи права на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу з такими умовами: 1) замовлення розроблення документації у місячний строк з дня закінчення строку, встановленого для прийняття рішення щодо заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації; 2) письмове повідомлення органу, який мав прийняти рішення щодо його заяви; 3) укладення та надання до письмового повідомлення договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
За таких обставин справи, правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки виготовив технічну документацію на земельну ділянку без отримання дозволу уповноваженого органу, однак за наявності у нього такого права, тобто правомірно.
На цій підставі, Суд вважає, що позивач є особою, яка могла звертатись із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо правомірності дій реєстратора та, відповідно, правомірності оскарженого рішення".
У справі, яка розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки позивач подав розроблену ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі в оренду на 49 років гр. ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарською виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) за рахунок нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок (паїв), розташованої за межами населеного пункту в адмінмежах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.
Підставою для розроблення технічної документації із землеустрою зазначено клопотання   гр. ОСОБА_1 та договір на виконання робіт № 1207 від 25.11.2016.
При цьому, у технічній документації, що подавалась до державного кадастрового реєстратора для реєстрації земельної ділянки, міститься, зокрема, і повідомлення про замовлення виготовлення технічної документації із землеустрою від 02.12.2016 в порядку частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, яке адресоване Смілянській районній державній адміністрації. 
Оскільки уповноважений орган у визначений Земельним кодексом України строк не прийняв жодного рішення за наслідками розгляду клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач відповідно до частини 3 статті 123 ЗК України виготовив технічну документацію на земельну ділянку без отримання такого дозволу. 
За таких обставин та враховуючи сформовані висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, позивач має право на звернення із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, а тому, суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваного рішення відповідача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі № 580/5028/20 - скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірними дії державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яни Андріївни щодо складання повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру                               № ПВ - 7100004212020 від 14.09.2020.
Скасувати повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № ПВ - 7100004212020 від 14.09.2020.
Зобов`язати державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління Держгеокадастру у Смілянському районі та м. Сміла Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Семко Яну Андріївну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки площею 33,2707 га відповідно до пункту 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук