23.01.24
22-ц/812/83/24
Справа №487/1212/23
Провадження № 22-ц/812/83/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 січня 2024 року                                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Карташевою Т.А., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В
У березні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 24 квітня 2010 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про укладення банківських послуг.
Вказують, що ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 56000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. 
Посилаються на те, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
У свою чергу, ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2023 року має заборгованість в розмірі 70 777,68 грн, з яких: 57 898,40 грн заборгованість за кредитом; 12 879,28 грн заборгованість по простроченим відсоткам. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 квітня 2010 року у розмірі 70 777,68 гривень станом 22 січня 2023 року.
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24 квітня 2010 року в розмірі 57 898,40 грн 40 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2195,60 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку нарахованих відсотків задоволенню не підлягають, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 24 квітня 2010 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
В той же час, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57 898,40 грн.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки на підтвердження того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, відповідачем надано до суду крім анкети-заяви, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового період». 
На їх думку, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, а тому просили рішення суду першої інстанції в його оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.
Рішення, у частині задоволених позовних вимог позивачем не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного перегляду.
Згідно частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 63 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду в оскаржуваній частині вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 24 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 24 квітня 2010 року.
Крім того, 24 квітня 2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового період», за умовами якої базова процентна ставка в місяць складає - 3%, розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості (а.с.22)
На підставі Договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн., а відповідачу надано у користування кредитну картку, яка неодноразово перевипускалася, і термін дії останньої 12/25, що підтверджується довідкою (а.с. 20)
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки видно, що розмір кредитного ліміту у подальшому змінювався і максимально збільшений був 28 січня 2022 року до 56 000,00 грн.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 на 22 січня 2023 року становить 70 777,68 грн, з яких: 57 898,40 грн. заборгованість за кредитом; 12 879,28 грн. заборгованість по відсоткам.
Як вбачається із розрахунку заборгованості та витягу із особового рахунку станом на 02 січня 2022 року у відповідача була відсутня заборгованість, на картковому рахунку знаходились його власні кошти у сумі 432 грн.32 коп. Спірна заборгованість за відсотками виникла з 04 січня 2022 року.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відмовляючи у стягненні заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку нарахованих відсотків задоволенню не підлягають, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 24 квітня 2010 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки такі не відповідають дійсності.
У анкеті-заяві яка підписана ОСОБА_1 24 квітня 2010 року зазначено суму кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн.
Також ОСОБА_1 підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового період» від 24 квітня 2023 року, у якій визначено основні умови договору, у тому числі базова ставка 3% в місяць, строк їх внесення (до 25 числа місяця, наступного за звітним), вказано розмір комісії на залишок заборгованості, зазначені розмір пені та штрафу за порушення умов договору (а.с. 22).
Підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками підлягає скасуванню у відповідності до пунктів 1, 3, 4 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині, яким позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задовольнити, із вищенаведених підстав.
Вказане судове рішення в частині задоволених вимог сторонами не оскаржується, тому не є предметом перегляду.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що за результати розгляду справи судом апеляційної інстанції позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то судові витрати у відповідності до статтей 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» у розмірі 2684 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та 4026 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись статтями 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Заочне рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення по задоволення цих вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) 12879 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 28 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Це ж рішення в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                                Ж.М. Яворська
Судді                                                                        Т.М. Базовкіна
       Л.М. Царюк
Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.