ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 березня 2024 року 	 	справа № 280/4978/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 вересня                 2023 року у справі № 280/4978/23 (суддя Чернова Ж.М., повний текст рішення складено 09.10.2023) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (далі - позивач) звернулось до суду через підсистему “Електронний суд” із позовом до Запорізької митниці (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів№UA112080/2023/000015/2 від 12.07.2023, №UA112080/2023/000012/2 та №UA112080/2023/000013/2 від 04.07.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що зауваження митного органу не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення оцінюваного товару, а також не впливають на правильність визначення митної вартості, митним органом не виявлено жодної з підстав, яка відповідно до статті 53 Митного кодексу України дозволяє вимагати додаткові документи і відмовляти у визначенні митної вартості за ціною договору. Наполягає, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно застосовано при визначенні митної вартості другорядний метод.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року позовні вимоги позивача задоволено. Суд визнав протиправними та скасував оскаржені позивачем рішення відповідача.
Відповідачем на рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду у даній справі та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції, невірно розтлумачено норми ст. ст. 52 - 64, 257, 337 МКУ, не враховано положення Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, які підлягали застосуванню, не надано правової оцінки всім обставинам справи та аргументам митниці, не враховані висновки Верховного Суду.
Відповідач зазначає, що декларант відмовився від надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість, що підтверджується матеріалами справи, та надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження заявленої митної вартості товарів. За результатами проведення консультації встановлено, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України. Наведене є, відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України, підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги відповідача. Позивач наполягає на безпідставності доводів скаржника, вважає, що суд повно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, з огляду на що відсутні підстави для його скасування.
Відповідачем подано відповідь на відзив, де зазначено про безпідставність доводів позивача, викладених у відзиві, просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову позивача.
Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Заслухавши представників сторін, перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (ідентифікаційний код 34155997) за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване в якості юридичної особи. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля хімічними продуктами (код КВЕД 46.75).
10.03.2020 TOB "Технохімреагент" було укладено контракт № 20411/IM із Компанією WEIFANG JS TRADING CO.,LTD (Китай) на придбання “POLYALUMINIUN CHLORIDE APPEARANCE: POWDER; TYPE: MJ-02 /Поліалюміній хлорид” в кількості та у вартості, що визначаються специфікаціями та додатками до цього Контракту.
На підставі вищевказаного Контракту та відповідно до Додатку 4 до цього Контракту, позивачем було придбано та ввезено на митну територію України чергову партію “POLYALUMINIUN CHLORIDE APPEARANCE: POWDER; TYPE: MJ-02 /Поліалюміній хлорид” в обсязі 54000 кг. Товар прибув у трьох автомобілях, оформлений трьома деклараціями, за якими відповідачем прийнято три рішення.
Для здійснення митного оформлення товару 03.07.2023 позивачем до Запорізької митниці було надіслано засобами електронного зв`язку митні декларації, яким присвоєно 23UA112080006759U0, 23UA112080006760U0 та 23UA112080007039U1. У графі 43 МД позивачем зазначено метод визначення митної вартості за основним (першим) методом, передбаченим статтею 58 Митного кодексу України.
При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, Запорізькою митницею виявлено розбіжності. Декларанту надіслано електронне повідомлення та запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) виписку з бухгалтерської документації;
4) каталоги, прейскуранти ( прайс-листи) виробника товару;
5) копію митної декларації країни відправлення;
6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також, декларанту було запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
03.07.2023 TOB "Технохімреагент" засобами електронного зв`язку було надіслано відповідачу Договір між експедиторами ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 №2022-10/01 від 10.01.2022.
04.07.2023 позивачем засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення, в якому зазначено: “Митна декларація №23UA112080006759U0 була подана в Запорізьку митницю з достовірними відомостями, яких досить для перевірки і визначення митної вартості, які базуються на документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Тому, за відсутності витребуваних додаткових документів, у строк протягом 10 календарних днів, від їх надання – відмовляюсь. Прошу завершити митне оформлення декларацій ....”.
12.07.2023 позивачем засобами електронного зв`язку було надіслано повідомлення, в якому зазначено: “Митна декларація №23UA112080007039U1 від 12.07.2023 була подана в Запорізьку митницю з усіма документально підтвердженими відомостями про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, які підтверджують числове значення складових миної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та піддаються обчисленню. Підстави для витребування додаткових документів відсутні. …  Прошу завершити митне оформлення декларації №23UA112080007039U1 від 12.07.2023. Додаткові документи: прайс лист SIGNED PRICE-LIST від 24.03.2023, експортна декларація 431020230000088258 від 02.05.2023.”
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Запорізькою митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2023/000015/2, №UA112080/2023/000012/2 від 12.07.2023 та №UA112080/2023/000013/2 від 04.07.2023 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості № 2г (резервного) у відповідності з вимогами  ст. 64 МКУ.
Оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущеного у вільний обіг за ЕМД від 10.07.2023 № 23UA112080006965U0, ЕМД від 05.07.2023 № 23UA112080006828U2, ЕМД від 12.07.2023 № 23UA112080007079U0, з урахуванням рішення про коригування митної вартості. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно до  МКУ.
Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Під час здійснення Запорізькою митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів у митних деклараціях № 23UA112080006760U0, № 23UA112080006759U0 та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом, митним органом виявлено наступне:
1. Відповідно до ст.254 МКУ декларант забезпечує переклад копії МД країни відправлення. Перекладу МД країни відправлення до митного оформлення не надано, також відсутній переклад прайс-листа.
2. Відповідно до CMR від 27.06.2023 №788 / CMR від 26.06.2023 №1458 перевізником товару є ФОП ОСОБА_3 , який згідно до договору від 20.01.2021 №20/01/2021 надає послугу експедитору ФОП ОСОБА_4 . Проте жодних документів про договірні відносини між експедитором та імпортером декларантом не надано.
3. Відповідно до заявки про надання транспортно-експедиторських послуг №1 від 21.06.2023 від ТОВ “Технохімреагент” до ТОВ “Глобал Оушен Лінк” ціна надання послуг транспортування складає 2489,64 USD та 2600 EUR. Відомості щодо курсів валют відсутні, тому однозначно співставити дані про транспортні витрати у заявці та рахунках не є можливим. В заявці орієнтовна дата судозаходу вказана 19.06.2022. Рахунки на оплату №019323, 019324 виставлені від 19.06.2023 та оплачені (платіжне доручення №653 від 20.06.2023) до виданої заявки про надання послуг від 21.06.2023.
4. Надана до митного оформлення договір заявка від 21.06.2023 №2106-4/ 21.06.2023 №2106-3 не містить у собі вартість наданих послуг, не заповнена графа компанії одержувача та графа фрахт затерта графічним способом.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, прайс-лист відсутній в переліку документів, які підтверджують митну вартість товару (ч.2  ст.53 МК України), тому його подання на підтвердження митної вартості не є обов`язковим. До того ж, прайс-лист не впливає на ціну товару, якщо остання зазначається у спеціальних для цього документах, оскільки за своїм призначенням є способом розповсюдження продавцем інформації про товар.
Митна декларація країни відправлення, як і прайс-лист не визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, тому їх подання на підтвердження митної вартості не є обов`язковим.
Відсутність документів (чи їх перекладу), не визначених у переліку, наведеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України, не може бути підставою для витребування додаткових документів та відмови у визначенні митної вартості за ціною договору.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Документи про договірні відносини між експедитором та імпортером не є транспортними (перевізними) документами, не містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Недоліки транспортної документації, що зазначені вище, не можуть ставити під сумнів числові значення складових митної вартості товару, вказаного позивачем у митній декларації, та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 року по справі №280/1853/19, зауважив, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Довідки про вартість перевезення від 19.06.2023 та 26.06.2022, надані позивачем до митного оформлення в порядку пункту 6 частини 2 статті 53 МК України, і є документами, які містять відомості про вартість перевезення товару.
Крім того, позивачем 03.07.2023 засобами електронного зв`язку було надіслано відповідачу Договір між експедиторами №2022-10/01 від 10.01.2022.
Щодо заявки про надання транспортно-експедиторських, такі заявки не визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України в якості документів, що підтверджують митну вартість товарів.
Такий документ складався без участі позивача, і наданий відповідачу у тому вигляді, в якому отриманий від експедитора.
Довідки про вартість перевезення від 19.06.2023 та 26.06.2022 надані позивачем до митного оформлення в порядку пункту 6 частини 2 статті 53 МК України, і є документами, які містять відомості про вартість перевезення товару.
Також, під час здійснення Запорізькою митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів у митній декларації №23UA112080007039U1 та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом, митним органом виявлено наступне:
1. В проформі інвойс від 25.03.2023 №20230325 йдеться про перелік документів серед яких, зокрема, наявний прайс лист. Зазначений документ до митного оформлення не надано.
2. Поставка товару здійснюється згідно контракту від 10.03.2020 №20411/ІМ. Відповідно до п.3 контракту від 10.03.2020 №20411/ІМ в ціну товару, який поставляється включається вартість пакування, але відсутні документи, в яких виділено вартість пакування, що унеможливлює перевірити складові митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості пакування, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакування, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). 
3. Відповідно до п.2.1 Договору про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.12.2021 №1222-Т/22 організація виконання експедитором визначених договором послуг здійснюється на підставі Заявки, яка оформлюється та узгоджується сторонами. Заявка є додатком та невід`ємною частиною договору. Заявку до митного оформлення не недано.
4. Відповідно до CMR від 04.07.2023 №782 перевізником товару є ПП ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ). Проте, жодних документів про договірні відносини між перевізником та імпортером декларантом до митного оформлення не надано. 
Щодо першого зауваження митного органу, то як було зазначено вище, прайс-лист відсутній в переліку документів, що підтверджують митну вартість товару (ч. 2  ст.53 МК України), тому його подання на підтвердження митної вартості не є обов`язковим. Прайс-лист жодним чином не впливає на ціну товару, якщо остання зазначається у спеціальних для цього документах. Прайс-лист за своїм призначенням є способом розповсюдження продавцем інформації про товар та не впливає на числові показники митної вартості товару.
Друге зауваження також не стосується відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не має впливу на правильність визначення митної вартості.
Митний кодекс України не містить вимоги виділяти в окремий документ вартість пакування.
Згідно з частиною десятою   статті 58 Митного кодексу України   при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед іншого: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Тобто, відповідно до положень пункту 2 частини десятої  статті 58 Митного кодексу України, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, підлягає окремому документальному підтвердженню як складова митної вартості, лише у разі, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №420/1709/19.
В спірному випадку митним органом процитовано п.3 Контракту від 10.03.2020 №20411/ІМ, за яким в ціну товару, який поставляється, вже включена вартість пакування.
Третє та четверте зауваження митного органу також не стосується відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не має впливу на правильність визначення митної вартості. 
Заявка не визначена ч.2 ст.53 МК України в якості документа, що підтверджує митну вартість товарів. Договірні відносини між перевізником та імпортером декларантом відсутні. Договір між перевізником та експедитором також не визначений ч.2 ст.53 МК України в якості документа, що підтверджує митну вартість товарів.
Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 по справі №280/1853/19 зазначив, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, заявка не є доказом підтвердження витрат на перевезення товарів. 
Також, декларанта додатково було повідомлено, що відповідно до   Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”   до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Жоден з вищезазначених документів для підтвердження витрат на транспортування не подано. При цьому, відповідно до ч. 2  ст.58 МКУ визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З приводу цього слід зазначити, що згідно пункту 6 частини 2  статті 53 МК України   документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Згідно пункту 6 частини 2 статті 53 МК України,  обов`язком декларанта є обов`язок підтвердити саме вартість перевезення, а не його оплату.
Крім того, наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року№599 “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення”, затверджує форму декларації митної вартості та Правила заповнення такої декларації.
При цьому, у пункті 6 частини 2 статті 53 МК України  законодавець не визначає чіткий перелік документів, які можуть містити відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, тому декларант на власний розсуд має право надати будь-який документ, який містить достовірну інформацію про вартість перевезення товару.
Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2020 року по справі №280/1853/19, зазначив, що довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Довідки про вартість перевезення від 19.06.2023, 26.06.2022 надані позивачем до митного оформлення в порядку пункту 6 частини 2 статті 53 МК України, є документами, які містять відомості про вартість перевезення товару.
Крім того, декларантом надано рахунок на оплату №019323, 019324 від 19.06.2023 та платіжне доручення №653 від 20.06.2023, що містять інформацію про вартість перевезення, транспортно-експедиційні витрати тощо.
Водночас, недоліки транспортної документації не можуть ставити під сумнів числові значення складових митної вартості товару, вказаного позивачем у митній декларації, та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. 
Відтак, є вірними висновки суду першої інстанції, що митний орган мав можливість пересвідчитись у достовірності митної вартості заявленої декларантом за ціною договору.
Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд зазначає, що виписки з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини в силу положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, як свідчать встановлені обставини справи, судом першої інстанції надано оцінку доводам митного органу.
Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України.
Відтак, не знайшли свого підтвердження доводи скаржника про те, що документи, які подані відповідачем, містять розбіжності стосовно умов постачання товару, які б в свою чергу викликали обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень.
Апеляційний суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України.
Натомість, доводи скаржника про необхідність застосування резервного методу для визначення митної вартості товару, свого підтвердження не знайшли.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в оскаржуваних рішеннях відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом недоліки та неточності впливають на митну вартість товарів, тому суд першої інстанції правильно вважав, що виявлена неповнота відомостей, про яку вказано в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів, не може впливати на митну вартість.
Оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містять наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, містять аналогічні доводи відзиву на позов та носять характер припущень.
Щодо доводів про невірне обрахування судом першої інстанції суми судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, колегія суддів звертає увагу, що в разі допущення судом арифметичних помилок при обрахунку суми судового збору, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про виправлення допущеної помилки в порядку ст.253 КАС України.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької митниці - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2023 року у справі № 280/4978/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 07.03.2024р..
Повний текст постанови виготовлено 11.03.2024р..

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак