ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2024 року
м. Київ
справа № 757/12182/22
провадження № 51-4276км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
осіб, щодо яких закрито 
кримінальне провадження                     ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника                                                    ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, постановлену стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року задоволено клопотання захисників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та закрито кримінальне провадження № 42021102060000083 від 09 червня 2021 року відносно них на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2022 року залишено без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзіпрокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо надання неправильної оцінки обставинам кримінального провадження судом першої інстанції, та належним чином не мотивував свого рішення. Зазначає, що матеріали кримінального провадження містять відомості про належне повідомлення 31 грудня 2021 року сторони захисту про завершення досудового розслідування. 16 травня 2022 року сторона захисту закінчила ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та в межах строку досудового розслідування 18 травня 2022 року обвинувальний акт скеровано до суду.
На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в яких він просить залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора. Вважає ухвали суду першої та апеляційної інстанції законними та вмотивованими.
Зокрема, зазначає, що сторона захисту не повідомлялась про завершення досудового розслідування.
Указує на те, що 05 січня 2022 року завершився строк досудового розслідування, проте сторона обвинувачення продовжувала проводити слідчі дії.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора та залишити без зміни судове рішення.
Мотиви Суду
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативний зміст засади законності в кримінальному провадженні визначають положення, які закріплені в статті 9 КПК, а саме: обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень; пріоритет застосування КПК під час кримінального провадження, що означає вимогу, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального проваджень: повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК; разом із тим, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення міжнародного договору; застосування кримінального процесуального законодавства з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (розраховано на всіх суб`єктів, кримінальних процесуальних відносин); застосування загальних засад кримінального провадження, визначених частиною 1 статті 7 КПК, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження. Будучи спрямованим на вирішення прогалин та колізій правового регулювання, останнє з названих положень забезпечує реалізацію верховенства права у сфері кримінального судочинства.
Досягнення законності у кримінальному провадженні можливе за умови дотримання, принаймні, трьох основних чинників, а саме: своєчасного залучення учасника кримінального провадження; роз`яснення особі її прав та обов`язків; надання реальної можливості скористатися своїми правами. 
Слід зазначити, що поява у учасника процесу будь-якого права безальтернативно кореспондує обов`язку з боку суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, забезпечити реалізацію такого права.  
Обов`язок державних органів і посадових осіб, які здійснюють кримінальне провадження, забезпечувати його учасникам (потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому та ін.) дійсну, а не ілюзорну, можливість реалізації своїх прав обумовлена тим, що фактичне використання прав учасниками процесу - одна з найважливіших умов об`єктивного, неупередженого кримінального провадження, охорони законних інтересів особи у кримінальному процесі.
Відповідно до статті 283 КПК особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (частина 1 статті 290 КПК).
Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання (частина 2 статті 290 КПК).
Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді (частина 3 статті 290 КПК).
З огляду на зазначені вище норми КПК законодавець зобов`язує сторону обвинувачення у разі завершення досудового розслідування надати доступ до усіх матеріалів досудового розслідування, а не лише до їх частини.
Відповідно до частини 5 статті 219 КПК (у редакції, яка діяла на час досудового розслідування) строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Зупинення спливу строку досудового розслідування під час виконання вимог статті 290 КПК пов`язано з тим, що час реалізації права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами залежить виключно від поведінки учасників кримінального провадження і може бути обмежений у разі зволікання у порядку, передбаченому частиною 10 статті 290 КПК.
Згідно позиції, висловленій у постанові об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року (справа №  216/4805/20, провадження № 51-4684кмо21), не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.
День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.
Як убачається з матеріалів, доданих прокурором до касаційної скарги, повідомлення про завершення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №42021102060000083 від 09 червня 2021 року було направлено поштою підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також їх захисникам - адвокатам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 31 грудня 2021 року.
Таким чином, Суд доходить до висновку, що слідчим ОСОБА_10 , який відповідно до обвинувального акта входив до групи слідчих у цьому провадженні (т. 1, а. п. 34), були належним чином виконані вимоги КПК щодо повідомлення про завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вручені 05 жовтня 2021 року. Встановлений статтею 219 КПК двох місячний строк досудового розслідування було продовжено прокурором до трьох місяців, з урахуванням чого датою закінчення цього строку є 05 січня 2022 року. Починаючи з 01 січня 2022 року сплив строку досудового розслідування зупинився і до його закінчення залишалося 5 днів. 
19 січня 2022 року сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування в об`ємі 178 аркушів, які знаходилися в одному томі.
Як свідчить протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 19 січня 2022 року (т. 1, а. п. 95 - 99) будь-яких інших матеріалів досудового розслідування (письмових, речових) у цей день стороною обвинувачення стороні захисту не надано. При цьому протокол не містить інформації про загальний обсяг матеріалів досудового розслідування.
У подальшому захисник ОСОБА_8 упродовж тижня клопотав перед стороною обвинувачення повідомити сторону захисту, чи наявні у сторони обвинувачення будь-які інші докази (письмові матеріали, речові докази і т.д.) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42021102060000083 від 09 червня 2021 року, за частиною 2 статті 190 КК та дату, час і місце можливого подальшого ознайомлення.
Це підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження документами, а саме: клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 20 січня 2022 року (подане через канцелярію Печерського управління поліції) (т. 1, а. п. 99-100), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 21 січня 2022 року (направлено на офіційну електронну пошту Печерського УП ГУНП в м. Києві та поштою) (т. 1, а. п. 101-106), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 22 січня 2022 року (направлено на офіційну електронну пошту Печерського УП ГУНП в м. Києві та поштою) (т. 1, а. п. 107-112), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 23 січня 2022 року (направлено на офіційну електронну пошту Печерського УП ГУНП в м. Києві та поштою) (т. 1, а. п. 113-118), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 24 січня 2022 року (подане через канцелярію Печерського управління поліції) (т. 1, а. п. 119-120), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 25 січня 2022 року (направлено на офіційну електронну пошту Печерського УП ГУНП в м. Києві та поштою) (т. 1, а. п. 121-126), клопотанням на ім`я старшого групи слідчих ОСОБА_11 від 26 січня 2022 року (направлено на офіційну електронну пошту Печерського УП ГУНП в м. Києві та поштою) (т. 1, а. п. 127-132), клопотанням на ім`я керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 (направлено на офіційну електронну пошту Печерської окружної прокуратури міста Києва та поштою) (т. 1, а. п. 133-138).
Всупереч вимогам статті 220 КПК будь-якої реакції на зазначені вище клопотання ані з боку старшого групи слідчих, ані з боку керівника органу прокуратури, матеріали кримінального провадження не містять.
Жодних пояснень з приводу надання для ознайомлення стороні захисту 19 січня 2022 року лише матеріалів досудового розслідування в одного томі, стороною обвинувачення не надано під час розгляду у судах трьох інстанцій.
Отже, на думку колегії суддів, у цьому провадженні сторона захисту небезпідставно вважала, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування відбулося 19 січня 2022 року (почалося і завершилося) і після чисельних звернень до слідчого та прокурора розумно очікувала виконання прокурором вимог статті 283 КПК.
Таким чином, Суд уважає, що у цьому провадженні строк досудового розслідування продовжив спливати після 19 січня 2022 року та закінчився 24 січня 2022 року, а надання доступу до інших матеріалів досудового розслідування у травні 2022 року, складання обвинувального акта та направлення його до суду відбулося поза межами строку досудового розслідування.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
З огляду на те, що строк досудового розслідування у цьому провадженні закінчився 24 січня 2022 року, а обвинувальний акт направлений до суду лише 18 травня 2022 року, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за обвинуваченням їх у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК, на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК є законним та обґрунтованим, а оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року такою, що відповідає вимогам статтей 370 та 419 КПК, у зв`язку з чим касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
у х в а л и в:
Касаційну прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                     ОСОБА_3