ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 лютого 2024 року
м. Харків
справа №636/3546/23
провадження №22-ц/818/1050/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу -
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2023 року , постановлене суддею Золотоверхою О.О.
в с т а н о в и в :
У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізінгу у загальному розмірі 442197,53 грн., з яких: 208961,08 грн. – заборгованість по сплаті лізингових платежів, 179184,42 грн. – розмір всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості предмета фінансового лізингу, 29315,20 грн. – неустойка, 7591,21 грн. – штраф 10%, 11678,31 грн. – пеня, 888,77 грн. – 3 % річних, 4578,54 грн. – інфляційні нарахування.
Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» заборгованість за договором фінансового лізингу №9451/03/21-Г від 30.03.2021 у розмірі 388145 грн. 50 коп. яка складається з заборгованості по сплаті лізингових платежів у розмірі 208961,08 грн. та розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості предмета фінансового лізингу у сумі 179184,42 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 5822 грн. 42 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд помилково відмовив у задоволенні позову в частині стягнення неустойки, пені, штрафів, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач в односторонньому порядку перестав виконувати взяті на себе зобов`язання чим порушив умови договору. Суд безпідставно послався на форс мажорні обставини, оскільки відповідачем не надано доказів таких обставин. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, рішення суду в іншій частині судовою колегією не переглядається.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості по сплаті лізингових платежів у розмірі 208961,08 грн. та розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості предмета фінансового лізингу у розмірі 179184,42 грн. Оскільки договір фінансового лізінгу № 9451/03/21-Г від 30.03.2021 не містить розділу щодо відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору лізінгу підстав для стягнення інших позовних вимог не має. Також послався на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та наявність форс-мажорних обставин.
Такі висновки суду першої інстанції невідповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 30.01.2021 між ТОВ «УЛФ-Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №9451/03/21-Г (а.с.19-21). 
Предметом лізингу є автомобіль HYUNDAI SONATA (бувший у використанні), об`єм двигуна:2359 куб.см., тип палива: бензин, трансмісія: AT, 2010 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , вартість: 273325,00 грн. в т.ч. ПДВ 700,00 грн. 
Строк лізингу – 84 місяці з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі. Загальна сума лізингових платежів 627560,26 грн. 
Згідно графіку внесення лізингових платежів, зазначеному у договорі, відповідач повинен був сплачувати щомісячно лізингові платежі, які складаються з платежів, що відшкодовують вартість предмета лізингу та винагороду (комісію) лізингодавця. Зобов`язання за договором, у разі його можливого порушення, не припиняються із закінченням строку його дії та припиняються їх повним виконанням. Підписанням цього договору фінансового лізингу лізингоодержувач приєднується до Загальних умов договору фінансового лізингу, які є публічною частиною Договору фінансового лізингу, загальні умови якого розміщені на офіційному сайті Лізингодавця в редакції, діючій на дату укладання цього договору, та є невід`ємною частиною Договору. Своїм підписом лізингоодержувач підтверджує, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами Договору фінансового лізингу щодо порядку та розміру сплати лізингових та інших платежів, що можуть змінюватись відповідно до договору, що відповідальності та розміру штрафних санкцій, щодо зміни, припинення договору, порядку та суми дострокового викупу предмета лізингу тощо.
З копії загальних умов договору фінансового лізингу (для фінансування нових предметів лізингу), затверджених наказом генерального директора ОСОБА_2 №20 від 17.07.2020 в редакції, яка діє з 20.07.2020 (а.с.22-28). Згідно п.1.1 Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене Лізингоодержувачем майно (далі по тексту «Предмет лізингу»), найменування, марка, модель, рік випуску, ціна, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору, а в кінці строку дії Договору має право придбати Предмет лізингу у власність за викупною вартістю*, визначеною у Договорі. Згідно п.1.2 Лізингоодержувачу надається право користування Предметом лізингу на строк, вказаний у Договорі (далі - «Строк лізингу»). Строк лізингу починається з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі Предмета лізингу, але в будь- якому разі не може бути менше одного року. Згідно п.2.1 Всі платежі за користування Предметом лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до Графіка внесення лізингових платежів (надалі - Графік платежів). Лізингоодержувач зобов`язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставляння та отримання рахунків Лізингодавця. Згідно п.3.1 У разі, якщо експлуатація Предмета лізингу вимагає його державної реєстрації, Предмет лізингу реєструється на ім`я ОСОБА_3 . В цьому випадку Лізингодавець зобов`язаний передати Лізингоодержувачу вже зареєстрований Предмет лізингу. Згідно п.3.2 Лізингодавець сповіщає Лізингоодержувача про готовність до передачі у володіння і користування Предмета лізингу згідно специфікації, вказаної в Договорі, протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного отримання Лізингодавцем Предмета лізингу у Продавця за адресою, вказаною у Договорі. Згідно п.3.3 Лізингоодержувач в особі свого уповноваженого представника зобов`язаний прийняти Предмет лізингу від Лізингодавця протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання від Лізингодавця повідомлення про готовність Предмета лізингу до передачі. Згідно п.3.4 Приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформлюється шляхом підписання Сторонами Акту прийому-передачі Предмета лізингу. П.7 умов регулює відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору (Лізингодавець має право стягнути шляхом направлення відповідної вимоги/рахунку (в тому числі на електронну адресу Лізингоодержувача) наступні штрафні санкції, а саме: пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості, неустойка у розмірі подвійної плати за користування предметом лізингуза час прострочення тощо). Згідно п.11.1 Дія Договору припиняється повним виконанням Сторонами його умов, а також в інших випадках, передбачених Договором та чинним законодавством. П.11.2 передбачає умови, за яких умов лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати договір (лізингоодоржувачем не сплачено лізинговий платіж, є достовірна інформація щодо неплатоспроможності лізингоодержувача, предмет лізингу використовується з порушенням умов договору та інше). Згідно п.11.3 У разі виникнення обставини, передбаченої п.п.11.2.1 Загальних умов, Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення. Згідно п.11.4 У разі, якщо протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати направлення Лізингоодержувачу повідомлення згідно з п.11.3. Загальних умов, Лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення, а також при настанні обставин, передбачених п.п. 11.2.2.- 11.2.6. Загальних умов, Лізингодавець направляє на юридичну адресу Лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) із зазначенням дати розірвання Договору та дати і місця повернення Предмета лізингу Лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути Предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. При цьому у разі відмови Лізингоодержувача від передачі (повернення) Предмета лізингу Лізингодавцю Лізингодавець має право самостійно вилучити Предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів Лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на Лізингоодержувача понесених витрат. Повернення/вилучення Предмета лізингу оформляється підписанням Сторонами Акту повернення Предмета лізингу або підписанням Акту вилучення Предмета лізингу комісією у складі уповноважених осіб Лізингодавця, в якому зазначаються фактичні показники пробігу Предмета лізингу та всі дефекти. Лізингодавець не несе відповідальності за особисті речі, які знаходяться в Предметі лізингу на момент вилучення/повернення.
Згідно копії додаткової угоди №1 до Договору фінансового лізингу №9451/03/21-Г від 30.03.2021, підписаної сторонами 19.07.2022 (а.с.29-30) сторони дійшли згоди викласти в наступній редакції п.9.1 Договору – загальна сума лізингових платежів – 654881,48 грн., п.10 – викладено новий графік внесення лізингових платежів , лізингоодержувач зобов`язаний сплатити протягом 66 місяців починаючи з 30.10.2022, яка виникла за попередній період дії договору і складає 29958,38 грн. згідно графіка реструктуризації заборгованості.
Згідно копії акту (видаткової накладної) прийому-передачі предмету лізингу від 31.03.2021 до вказаного договору фінансового лізингу відповідач отримав бувший у використанні автомобіль HYUNDAI Sonata 2010 р.в., з пробігом на момент передачі 152697, р. № НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 , вартістю 273325,00 грн., в т.ч. ПДВ.
14.02.2023 на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу на суму 24323,71 грн. (копія а.с.32, квитанція про направлення від 16.02.2023 а.с.33).
31.03.2023 ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» складено повідомлення про відмову (розірвання) від Договору фінансового лізингу №9451/03-21-Г від 30.03.2021 (копія а.с.35), яке направлено на адресу відповідача 03.04.2023 (копія квитанції про направлення та опису а.с.36).
У визначений позивачем строк та на час розгляду справи відповідач не повернув позивачу об`єкт фінансового лізингу та не погасив заборгованість за договором.
Свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено статті 3 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами.  Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частини 2, 3 статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачають, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі;надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути штраф , пеню, неустойку, 3% річних, інфляційні втрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі змісту договору фінансового лізінгу № 9451/03/21-Г від 30.03.2021 убачається, що він не містить розділу щодо відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору лізінгу.
Посилання позивача на Загальні умови договору фінансового лізингу, які розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця, судова колегія відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.
Загальні умови договору фінансового лізингу, розміщені на офіційному веб-сайті Лізингодавця з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору лізінгу № 9451/03/21-Г від 30.03.2021, якщо вони не підписані відповідачем, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Договорі, який безпосередньо підписаний ОСОБА_4 .
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Лізингодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Лізингодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору фінансового лізінгу діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (Лізингоодержувач) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено в пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору фінансового лізінгу, які передбачають відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів,) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Таким чином судова колегія не вбачає підстав для стягнення неустойки; штрафу 10%; пені.
Щодо вимог про стягнення в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, судова колегія зазначає наступне. 
Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютою 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжено режим воєнного стану.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Зі змісту зазначеної норми убачається, що дані вимоги поширюються лише на кредитні правовідносини або правовідносини за договором позики. Дія зазначеної норми на правовідносини за договором фінансового лізінгу, які виникли між сторонами, не поширюється і застосовуванню не підлягає. 
Вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені ТОВ «УЛФ-Фінанс» за період з 01.07.2021 року по 11.07.2023 року підлягають задоволенню.
Три відсотка річних за період з 01.07.2021 року по 11.07.2023 року становлять 888,77 грн та інфляційній втрати 4578,54 грн.
Таким чином апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальність «УЛФ-Фінанс» підлягає частковому задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п. п. «б», «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України позовні вимоги з урахуванням змін задоволено на 89,1% таким чином за подання позовної заяви стягненню підлягає судовий збір у сумі 5909,97 грн, апеляційна скарга задоволена на 10,1% отже за подання апеляційної скарги стягненню підлягає судовий збір у сумі 1004,89 грн. а всього 6914,86 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» задовольнити частково.
Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 листопада 2023 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» в зазначеній частині задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» 3% річних у сумі 888,31 грн та інфляційні втрати у сумі 4578,54 грн.
В іншій частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, рішення суду залишити без змін.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 6914,86 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                О.В. Маміна

Судді:                                                                        Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 29.02.2024