КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 756/3834/22                                                                              Головуючий у І інстанції Диба О.В.
Провадження №22-ц/824/4785/2024                                                Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
28 лютого 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - Алєксєєва Владислава Вячеславовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з моменту його укладення, -
УСТАНОВИВ:
 
У червні 2022 року ТзДВ «СГ «Оберіг» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1  про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з моменту його укладення.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 28 березня 2021 року між сторонами в електронній формі був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-23342532, за умовами якого було забезпечено відповідальність власника автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 . Поліс №ЕР-23342532 було сформовано відповідачем самостійно (онлайн), без участі позивача.
Під час укладання вказаного полісу відповідач, в розділі «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ», надав позивачу інформацію, що транспортний засіб «Toyota Tundra» н.з. НОМЕР_1 не підлягає обов`язковому технічному контролю.
05 вересня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Tundra» н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.
З метою розслідування страхового випадку, позивач звернувся до Головного сервісного центру МВС України з запитом про проходження ОТК вищевказаним транспортним засобом.
З листа Головного сервісного центру МВС України в м. Києві стало відомо, що транспортний засіб «Toyota Tundra» н.з. НОМЕР_1 підлягає ОТК та не проходив його.
З огляду на вказане, позивач зазначає, що при укладенні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач надав неправдиві відомості щодо відсутності у нього обов`язку проходження ОТК.
Зазначає, що у разі надання йому відомостей про те, що транспортний засіб відповідача підлягає обов`язковому технічному контролю та не надання доказів його проходження позивач би не уклав вказаний поліс.
В позовних вимогах позивач вважає, що його введено відповідачем в оману, а тому, посилаючись на положення статті 230 ЦК України, просив визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-23342532, яким забезпечено транспортний засіб «Toyota Tundra» н.з. НОМЕР_1 , а також стягнути судові витрати.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою звернуся ТзДВ «СГ «Оберіг» - Алєксєєв В.В.який, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначає, судом при ухваленні рішення не враховано судову практику з розгляду аналогічних спорів, а саме постанову Верховного Суду України від 29.04.20214 року № 3-11гс14 та постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.11.2019 по справі № 910/17404/18.
Вказує, що відповідач при укладенні полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів надав неправдиві відомості, що його транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю, чим ввів в оману позивача, що сприяло укладенню полісу з порушенням вимог абзаців 6 та 7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 1961 - IV, а також відповідач не вчинив дій для виправлення неточностей, що були ним виявлені у полісі, який було сформовано автоматично сервісом ПАТ «КБ «Приватбанк».
Також зазначає, що у разі надання відомостей про те, що транспортний засіб відповідача підлягає проходженню в ОТК та не пройшов його, вони б не укладали поліс.
Також вказує, що відповідачу було достеменно відомо про неможливість експлуатації транспортного засобу без проходження технічного контролю.
Відповідач використовував транспортний засіб без протоколу перевірки стану технічного засобу та експлуатував транспортний засіб, який відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожні рух» не було допущено до дорожнього руху та експлуатація якого була заборонена відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. 
Звертає увагу, що до моменту прийняття оскаржуваного рішення, відповідач не надав жодного протоколу ОТК, чим доводить небажання добросовісно виконувати зобов`язання щодо власного майна та керуватись нормами чинного законодавства. 
Також зазначає, що оспорюваний поліс прямо суперечить ст. 17 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки він міг бути укладений лише на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю.
Таким чином, оскаржуваний поліс може бути визнаний судом недійсним  на загальній підставі відповідно до ч.1 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Мороз Т.Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
У доводах відзиву на апеляційну скаргу зазначає, що в якості аргументу для визнання договору не дійсним позивач посилається на лист ГСЦ МВС в м. Києві, який не є належним доказом.
В листі наведено лише висновки про періодичність проходження ОТК транспортного засобу кожні 2 роки, а також вказано про відсутність інформації про проходження ОТК. Листом не встановлено і не підтверджується, що станом на момент укладення спірного договору відповідач зобов`язаний був здійснити ОТК транспортного засобу та не здійснив його. Інформація про здійснення ОТК попередніми власниками також не містить. 
Вказує, що даний лист Головного сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві містить суперечливі відомості. 
Вказує, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу категорія належного відповідачу автомобіля не зазначена, а з огляду на норми чинного законодавства автомобіль є таким, що не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки у будь-якому випадку має вантажопідйомність 0,7 тон, 5 сидячих місць та використовується виключно для задоволення власних потреб відповідача без мети отримання прибутку.
Посилання про те, що транспортний засіб є вантажним й підлягає обов`язковому технічному контролю спростовуються дослідженими в судовому засіданні та поданими до матеріалів справи публічно доступними відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів де чітко визначено, що автомобіль є легковим.
Посилання в апеляційній скарзі про наявність обмежень на укладення договору з використанням Інтернет - банкінгу «Приват24» та свідоме обрання сервісу шляхом введення позивача в оману стосовно відсутності необхідності проведення обов`язкового контролю транспортного засобу не можна визнати обґрунтованими.
Оскільки, за відомостями електронного кабінету за посиланням підтверджуються, що під час укладення спірного договору відповідач надав лише ті відомості, які запитувались страховим агентом, а саме відомості про: державний номер автомобіля, місце реєстрації автомобіля, область, банківську карту, одноразовий код отримання СМС повідомлення.        
У судовому засіданні представник ТзДВ «Страхова група «Оберіг» - Алєксєєв В.В.  підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Мороз Т.Л., а також представник третьої особи Р.Ворнику - адвокат Горгіладзе М.М. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 28 березня 2021 року між ТДВ «СГ «Оберіг» та ОСОБА_1 у формі електронного документу укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203342532, за умовами якого було забезпечено транспортний засіб «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000 грн, розмір франшизи 2 500 грн, зі строком дії з 29.03.2021 по 28.03.2022, страховий платіж 1 935 грн. Як вбачається зі змісту вказаного полісу, він містить відмітку про те, що забезпечений автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю.
05 вересня 2021 року о 17 годині 10 хвилин на 24 км автодороги М-06 сполученням Київ-Чоп, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Ауді» д.н.з.  НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
22 грудня 2021 року потерпілий ОСОБА_5 звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій посилався на договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР номер 203342532 від 28.03.2021.
Відповідно до листа ТДВ «СГ «Оберіг» вих. №0807-07 від 24.12.2021, адресованого потерпілому в ДТП ОСОБА_6 , позивачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з невизнанням майнових вимог заявника з посиланням на лист РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві.
Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС у м. Києві №31/26-130Аз, транспортний засіб «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю з періодичністю кожні два роки, станом на 05.09.2021 інформація про проходження обов`язкового технічного контролю відсутня.
Відповідно до листа ТДВ «СГ «Оберіг» вих. №1193 від 14.09.2021, адресованого другому потерпілому учаснику ДТП ОСОБА_3 , позивач прийняв рішення про виплату йому страхового відшкодування у розмірі 127 500 грн, за вирахуванням франшизи у розмірі 2 500 грн, що не заперечувалось стороною позивача в ході розгляду справи.
Крім того, з матеріалів справи убачається, що винний у ДТП ОСОБА_1 сплатив на рахунки потерпілих осіб по 2 500 грн в рахунок відшкодування франшизи, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б мали підтвердити той факт, що відповідач при укладенні страхового договору діяв умисно та повідомив недостовірну інформацію стосовно предмету страхування.
Судом також вказано, що прийняття позивачем рішення про виплату страхового відшкодування учаснику дорожньо - транспортної пригоди свідчило про визнання позивачем укладеного страхового полісу. 
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України).
Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у ст. 18 Закону України «Про страхування», у частині третій якої зазначено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Аналогічні положення містяться й у ст. 981 ЦК України.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Так, згідно із ст. 3 вищевказаного Закону, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Приписами ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Пунктом 17.6 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Починаючи з 07 лютого 2018 року забезпечена можливість укладання внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (які діють виключно на території України) в електронній формі. Така новація з`явилася відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 31 серпня 2017 року № 3631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1197/31065 «Про затвердження змін до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Це Положення відповідно п.2 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» та п. 5, п. 6 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» визначає особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Положенням про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженим Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27 жовтня 2011 року № 673 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221 (надалі Положення), а саме розділом ІІІ, визначено особливості укладання внутрішніх електронних договорів страхування, а саме:
«3.1. Для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
3.2. Страховик на підставі отриманої через ІТС заяви на страхування формує пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування у формі проекту страхового поліса, що реєструється в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пропозиція укласти внутрішній електронний договір страхування направляється страховиком власнику транспортного засобу через ІТС і є чинною до закінчення доби, в якій її було сформовано.
3.3. Перелік відомостей, які повинні міститися у пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування, затверджується МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ.
3.4. МТСБУ забезпечує можливість перевірки факту реєстрації пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та оприлюднює на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ інформацію про спосіб перевірки факту реєстрації пропозиції щодо укладення внутрішнього електронного договору страхування.
Інформація про спосіб перевірки власником транспортного засобу факту реєстрації конкретної пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повинна міститись у такій пропозиції.
3.5. Якщо власник транспортного засобу погоджується з отриманою пропозицією укласти внутрішній електронний договір страхування, він надає страховику через ІТС відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) укласти внутрішній електронний договір страхування і підписує внутрішній електронний договір страхування через ІТС відповідно до законодавства, що регулює організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції.
3.6. Після підписання власником транспортного засобу внутрішнього електронного договору страхування в порядку, визначеному цим Положенням, до закінчення доби, в якій було сформовано пропозицію укласти внутрішній електронний договір страхування, страховик зобов`язаний зареєструвати страховий поліс в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та направити страхувальнику підтвердження вчинення електронного правочину (укладення внутрішнього електронного договору страхування) шляхом надсилання електронного документа - візуальної форми страхового поліса.
3.7. Разом із підтвердженням вчинення електронного правочину страховик направляє страхувальнику інформацію, передбачену підпунктом 2.1.6 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення.
3.8. Внутрішній електронний договір страхування вважається укладеним з моменту одержання страховиком відповіді про прийняття власником транспортного засобу пропозиції укласти внутрішній електронний договір страхування.
3.9. Внутрішній електронний договір страхування набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у страховому полісі, але не раніше дати його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.»
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Крім того, у відповідності до п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ч. 2 ст. 18 Закону України «Про страхування» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.
Відповідно до частин першої- четвертої статті 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.
Обов`язковому технічному контролю не підлягають:
1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;
2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.
3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";
Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.
Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (надалі Порядок), визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».
З досліджених матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір страхування було укладено в електронній формі.
Вирішуючи даний спір, судом першої інстанції у  судовому засіданні було оглянуто докази за їх місцезнаходженням, а саме можливість внесення (виключення) через інтернет-банкінг відомостей до спірного договору. Під час дослідження вказаних доказів було встановлено, що особа при укладенні в такій формі договорів, вводить VIN - код автомобіля, який страхується та деякі анкетні дані. Інші відомості про транспортний засіб заповнюється програмою автоматично, що унеможливлює втручання відповідача у зміст зазначеного договору.
Апеляційний судом також було перевірено порядок оформлення полісу ОСЦПВ в електронній формі за допомогою інтернет-банкінгу «Приват24» та встановлено, що висновки, зроблені судом першої інстанції, є правильними.
Страхувальник вносить у форму державний номер ТЗ, модель та він-код, а решта відомостей заповнюється у програмі автоматично, у тому числі дані щодо типу транспортного засобу.
З огляду на вказане, обґрунтованим є висновок районного суду про те, що зазначені обставини виключають можливість умисного внесення страхувальником даних щодо проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.
Крім того, відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 транспортний засіб «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 (vin-code НОМЕР_5)віднесено до типу вантажний-загальний пікап, повною масою 3050 та масою без навантажування 2350, має вантажопідйомність 0,7 тон та 5 сидячих місць.
Таким чином, вказаний транспортний засіб підпадає під категорію, визначену пунктом 2 частини першої статті 35 Закону України «Про дорожній рух» - вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, та не підлягає обов`язковому технічному контролю.
Лист заступника начальника Регіонального Сервісного Центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) від травня 2022 року №31/26-130Аз, на який посилається позивач, як на доказ, підтверджуючий необхідність проходження транспортним засобом «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 обов`язкового технічного контролю кожні два роки, не може бути взятий до уваги, оскільки його зміст суперечить положенням статті 35 Закону України «Про дорожній рух» щодо категорій транспортних засобів, які не підлягають ОТК, а також не підтверджує факт введення відповідачем в оману ТДВ «СГ «Оберіг» щодо необхідності проходження транспортним засобом «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 обов`язкового технічного контролю при укладенні електронного договору страхування.  
Колегія суддів апеляційного суду також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування правових позицій касаційних судів, наведених у постановах Верховного Суду України від 29.04.20214 року № 3-11гс14 та постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 05.11.2019 по справі № 910/17404/18, оскільки обставини, встановлені судами у вказаних справах, не є аналогічними обставинам, які є предметом встановлення у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 11 березня 2024 року.

 
Суддя-доповідач                                                         Таргоній Д.О.
 
Судді:                                                                           Голуб С.А.
 
                                                                                     Писана Т.О.