ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 676/1298/23
Провадження № 22-ц/4820/562/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/1298/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року (суддя Вдовичинський А.В., повне судове рішення складено 29 грудня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Китайгородської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 . Позивач зазначав, що з 01.06.2015 проживав з ОСОБА_2 без реєстрації по вищевказаній адресі та з 05.12.2018 був зареєстрований разом із померлим в цьому будинку. І з метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову через відсутність підтверджуючого документу, що підтверджує родинні стосунки між позивачем та померлим і відсутній оригінал правовстановлюючого документу на домоволодіння.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років починаючи з 01.06.2015 до часу відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 . після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року, враховуючи ухвалу Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року про виправлення описки, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням суду,  ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із домоволодіння по АДРЕСА_2 . Довідкою Китайгородської сільської ради від 14.12.2021 повідомляється, що ОСОБА_2 на день смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_2 ; до дня смерті і на день смерті ОСОБА_2 разом із ним постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 . Апелянт посилається на неврахування судом факту його реєстрації разом із померлим по вищевказаній адресі з 05.12.2018 та зазначає, що до цього часу проживав з ОСОБА_2 без реєстрації, що підтверджується даними паспорта позивача.
Апелянт вказує, що з метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся до нотаріуса із заявою, проте нотаріус встановив відсутність документу, що підтверджує родинні стосунки між позивачем та померлим, також відсутній оригінал правовстановлюючого документу на домоволодіння і за таких обставин рекомендував звернутись до суду із заявою.
ОСОБА_1  вважає, що ним в суді першої інстанції надано відповідні докази, що підтверджують факт його проживання на день смерті спадкодавця разом з померлим та впродовж 5-ти років до його смерті. Також, в судовому засіданні були допитані сусіди, які підтвердили факт здійснення позивачем догляду за померлим, надання допомоги, наявності товариських відносин та доброзичливих стосунків між позивачем та спадкодавцем.
Також, як вказує позивач, в суді першої інстанції встановлено, що в померлого ОСОБА_2 був брат ОСОБА_3 , який суду пояснив, що знає позивача з дитинства і підтвердив обставини, що він був як опікун його рідного брата, ОСОБА_2 , оскільки останній зловживав спиртними напоями та наголосив що на спадщину померлого брата він не претендує.
Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення відповідає вимогам статті 263 ЦПК України. 
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дерев`яне Кам`янець-Подільського р-ну Хмельницької обл. помер ОСОБА_2 , якому на праві власності належав будинок АДРЕСА_2 , який в МБТІ не був зареєстрований, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6), копією договору купівлі – продажу від 09.07.1988 (а.с.7), довідкою Кам`янець-Подільського МБТІ від 03.08.2023 № 203 (а.с. 46).
08 лютого 2023 року приватним нотаріусом Бокуліч З.В. відмовлено у відкритті спадкової справи за заявою ОСОБА_1 , оскільки у останнього відсутні документи на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, а також відсутній документ, що посвідчує право ОСОБА_2 на домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.12). 
Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не відкривалась; за життя ОСОБА_2 не складалися заповіти/спадкові договори, що підтверджується Інформаційними довідками із Спадкового реєстру від 03.04.2023 (а.с.27, 28). 
Згідно довідки Китайгородської сільської ради № 423 від 14.12.2021 ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав станом на 11.05.2021 за адресою: АДРЕСА_2 і протягом останніх п`яти років до дня смерті та на день смерті разом з ним постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.4).
Відповідно до даних погосподарської книги по домоволодінню АДРЕСА_2 за 2016-2020 роки з 05.12.2018 був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.70). 
Відмовляючи в задоволені позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років починаючи з 01.06.2015 до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив із недоведеності наявності між позивачем та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини відносин, що притаманні сім`ї і, як наслідок, відсутні підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1217, 1218 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявності взаємних прав та обов`язків.
Зазначена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18), від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18), від 28 травня 2021 року у справі № 182/653/17 (провадження № 61-11815св20) та інших.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 . 11.05.2021.
Встановивши усі обставини справи та оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані учасниками справи докази, а також покази свідків, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність факту проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та не підтверджено, що позивач і спадкодавець були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки, у зв`язку із чим відсутні підстави і для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції наданих позивачем довідки Китайгородської сільської ради про те, що ОСОБА_1 проживав на день смерті ОСОБА_2 разом із померлим та впродовж п`яти років до його смерті, судова колегія вважає, що ці доводи не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки доведенню підлягає не лише сам по собі факт спільного проживання, а і факти, що доводять проживання однією сім`єю: ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, і взаємних прав та обов`язків, проведення спільних витрат.
Доказів проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 , ведення спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків позивачем в порушення вимог частини першої статті 81 ЦПК України як суду першої, так і апеляційній інстанцій не надано, відсутні й докази того, що померлий ОСОБА_2 потребував будь-якої сторонньої допомоги або догляду.
Також, твердження ОСОБА_1 про те, що свідками в суді першої інстанції підтверджено, що позивач возив померлого ОСОБА_2 до лікарні, протягом усього часу спільного проживання вони товаришували та підтримували доброзичливі відносини на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки ці докази були предметом дослідження суду першої інстанції, яким у відповідності із вимогами статті 89 ЦПК України судом, в сукупності із іншими доказами, дано оцінку. І ці доводи зводяться до незгоди позивача із оцінкою доказів міськрайонним судом.
Самі по собі показання свідків не дають підстав для висновку про доведеність факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю й визнання позивачем спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 .
Аргументи апеляційної скарги про встановлення судом першої інстанції тієї обставини, що рідний брат спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадщину останнього не претендує, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та зазначене не доводить позовні вимоги ОСОБА_1 .
Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається. І відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 березня 2024 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай