Номер провадження: 22-ц/813/2923/24 
Справа № 2-3890/11
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Ощадбанк» у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі №2-3890/11, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Бескровного Я.В. 23 червня 2023 року у м. Одеса, -
встановила:

У квітні 2023 року представник АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просив визнати поважними причини пропуску строків для пред`явлення дублікатів виконавчих документів від 31.05.2011 року до виконання та поновити такий строк.
Обґрунтовуючи заяву Банк зазначав, що копію ухвали від 05.04.2018 року про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання отримано лише 27.12.2022 року, строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання пропущено через встановлення з 12.03.2020 року карантину задля запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введення з 24.02.2022 року воєнного стану у зв`язку із військової агресією Російської Федерації проти України.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 року у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконання виконавчого документу у справі №2-3890/11 було відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ «Ощадбанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконання виконавчого документу задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фактично виконавчі документи, а саме дублікати виконавчих листів у справі, були видані 27.12.2022 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження», а строк їх пред`явлення до виконання поновлено ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2018 року. На підставі викладеного, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів, виданих на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2018 року, сплив 05.04.2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Ощадбанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2011 року було стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 1900-н від 30.08.2007 року у розмірі 236632,47 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.
На підставі вказаного рішення 22.02.2012 року АТ «Ощадбанк» було видано виконавчі листи.
16.09.2013 року Першим Київським ВДВС Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 39840021 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» грошової суми в розмірі 236632,47 грн. 
16.09.2013 року Першим Київським ВДВС Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 39840360 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» грошової суми в розмірі 1820 грн.
16.02.2015 року, у межах процедури виконавчого провадження, проведено аукціон з реалізації арештованого майна та продано належний ОСОБА_1 автомобіль TOYOTA AVALON, 2007 року випуску, за 192899,34 грн.
06.03.2015 року виконавче провадження № 39840360 було закінчено у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення.
30.06.2015 року Першим Київським ВДВС Одеського міського управління юстиції виконавче провадження № 39840021 також було закінчено з направленням виконавчого документа для виконання до Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції.
06.11.2017 року АТ «Ощадбанк» подано до Київського районного суду м. Одеси заяву про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 236632,47 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ, та поновлення строку для пред`явлення його до примусового виконання.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2018 року задоволено заяву АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого листа № 2-3890/11 та поновлено строк для пред`явлення його до примусового виконання.
27.12.2022 року АТ «Ощадбанк» отримано два дубліката виконавчих листів № 2-3890/11 про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором та судових витрат з пропущеними строками для їх пред`явлення.
18.04.2023 року АТ «Ощадбанк» подано заяву про визнання поважними причин пропуску строку та поновлення строків пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання.
Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Судом першої інстанції вірно враховано, що Цивільний процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.
Таким чином, у кожному випадку суд, з врахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.
Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Причини поважності пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин та наданих заявником доказів за правилами ст. 89 ЦПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час видачі виконавчих листів - строк, протягом яких виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання, становив один рік.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк пред`явлення дублікатів виконавчих листів, виданих на підставі ухвали суду від 05.04.2018 року, сплив 05.04.2019 року.
У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року «Пономарьов проти України» суд зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти підстави для поновлення строків.
Згідно ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
При цьому пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки. Відновлення процесуального строку являє собою визнання судовим органом дійсним права вчинити певну процесуальну дію, втраченого внаслідок пропуску заінтересованою особою процесуального строку, який встановлено для його здійснення, з причин, які визнано судом поважними. Питання про відновлення пропущеного процесуального строку розглядається судом за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи. У заяві повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку. Суд відновлює процесуальний строк, якщо визнає поважними ті причини пропуску строку, про які вказала сторона, а відновлення процесуального строку означає лише, що суд надає дозвіл особі за наведених нею обставин вчинити процесуальну дію, незважаючи на те, що строк для її вчинення пропущено.
Відтак, можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання безпосередньо пов`язана із наявністю поважних причин його пропуску.
Зі змісту заяви АТ «Ощадбанк» вбачається, що вимоги про поновлення строку для пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання Банк мотивував тим, що з 12.03.2020 року було встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, а 24.02.2022 року введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів погоджується із доводами суду про відсутність будь-яких перешкод у заявника щодо вчасного отримання, на підставі ухвали суду від 05.04.2018 року, дублікатів виконавчих листів, та пред`явлення їх до виконання упродовж встановлених Законом строків, з урахуванням того, що з часу постановлення ухвали суду першої інстанції від 05.04.2018 року і до введення карантину 12.03.2020 року минуло два роки. 
Банк у заяві та у апеляційній скарзі не обґрунтував, з яких причин він, як стягувач, не цікавився про стан розгляду заяви, які поважні причини завадили йому, з урахуванням принципу добросовісності і обов`язку сумлінно користуватися своїми правами, дізнатися про стан розгляду поданої заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
Враховуючи те, що стягувач не вчинив жодних дій щодо своєчасного пред`явлення до виконання дублікатів виконавчого листа, станом на момент звернення до суду першої інстанції строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем порушено перед судом у квітні 2023 року, тобто через 4 роки після спливу строку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені Банком причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, оскільки можливість вчасного отримання та пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання залежала виключно від волевиявлення стягувача і мала суб`єктивний характер.
Таким чином, оскільки, заявником не надано суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, щодо поважності причини пропуску строку для пред`явлення дубліката виконавчого документа до виконання, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заява Банку про поновлення строку пред`явлення дубліката виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягала.
Доводи апеляційної скарги представника АТ «Ощадбанк» про те, що фактично виконавчі документи, а саме дублікати виконавчих листів у справі, були видані 27.12.2022 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження», а строк їх пред`явлення до виконання поновлено ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2018 року, є необгрунтованими, виходячи з наступного.
05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» у редакції Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі також - Закон № 1404). У свою чергу, 05.10.2016 року Закон України «Про виконавче провадження» у попередній редакції № 606-ХІV від 21.04.1999 року (далі також - Закон № 606) втратив свою чинність.
Відповідно до п 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Частиною 1 ст. 1 Закону № 1404 унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно із ст. 12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Одночасно, положення ст. 22 Закону № 606 передбачали, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
На підставі викладеного, оскільки виконавчі дії у даній справі були розпочаті до набрання чинності Законом № 1404-VІІІ, то колегія суддів погоджується із висновком суду, що строк пред`явлення дублікатів листів встановлено до 05.04.2019 року.
Факт отримання Банком дублікатів виконавчих листів 27.12.2022 року не має правового значення для обчислення строку пред`явлення такого виконавчого документу до виконання, оскільки положеннями і Закону № 606, і Закону № 1404 передбачено, що строки, зазначені в частинах перших статей 12 та 22 вказаних Законів, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
Відповідно, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання обчислюються, виходячи з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили, а не з моменту отримання стягувачем виконавчого документу.
Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що такі доводи апеляційної скарги прямо протирічать доводам заяви АТ «Ощадбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу, в якій Банк зазначав, що 22.12.2022 року заявник отримав два дубліката виконавчих листів з пропущеними строками для їх пред`явлення.
Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2023 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування  немає.  
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Ощадбанк» – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 18 березня 2024 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе