ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/2394/23	Головуючий у 1-й інстанції Білосевич Г.С. 	
Провадження № 22-ц/817/257/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 601/2394/23 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2023 року, ухваленого суддею Білосевич Г.С., повний текст якого виготовлено 06.12.2023 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
у серпні 2023 року ТОВ “Юніт Капітал” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 у розмірі 44596 грн. 30 коп.
В обґрунтування позову посилаються на те, що 16.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 761984138 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 29 999 грн. строком на 126 днів зі сплатою 0,65 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. В свою чергу, позичальник зобов`язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021. В подальшому, 04.08.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 01/04082023. Відповідно до Реєстру боржників від 04.08.2023 року до договору факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 44596,3 грн., з яких 22143,22 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22453,08 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідачка не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 не погашена. 
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2023 року в задоволенні позову ТзОВ “Юніт Капітал” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТзОВ “Юніт Капітал” просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). 
21.09.2021 року на виконання умов вказаного договору факторингу між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» складено та підписано реєстр прав вимоги № 152, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідачки за кредитним договором. На підтвердження факту укладення даного реєстру та відступлення прав вимоги до відповідачки на користь ТзОВ «Таліон Плюс», первісним кредитором передані товариству документи, які підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 . 
Вказав, що предметом договором факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 
03.08.2021 року між ТзОВ “Таліон Плюс” та ТзОВ “Фінансова компанія “Онлайн Фінанс” було укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно. Строк дії вказаного договору сторони продовжували, зокрема до 31 грудня 2024 року включно. Таким чином, передача права вимоги відбулась в межах чинності договору факторингу. 
В подальшому 04 серпня 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 01/04082023, за яким до ТзОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Дані обставини та докази спростовують висновки суду першої інстанції про те, що заявник не набув права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка-фінансова допомога» у вересні 2021 року, тобто після укладення Кредитного договору та виникнення заборгованості в травні 2021р.- вересні 2022 p., які Позивач набув в серпні 2023 року. А сам лише факт укладення Договору факторингу між Первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" в 2018 році не спростовує даних обставин, оскільки ним було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога).
Направляючи позовну заяву ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», надав Платіжне Доручення № 0e661cd7-bcl8-45ed-a4ce-54fea2e83811 від 16.05.2021 на суму 29 999,00 грн. (Додаток до позовної заяви №4)
Даний доказ підтверджує наявність заборгованості та її розмір. Вищезазначене Платіжне Доручення оформлене відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Представник ОСОБА_1 адвокат Корф П.К. подав відзив на апеляційну скаргу ТзОВ “Юніт Капітал” у якому вказав, що факт виникнення заборгованості за кредитним договором №761984138 від 16.05.2021 p., а саме те, що сума тіла кредиту становить 22 143 грн. 22 коп., а сума відсотків за користування кредитними коштами - 22 453 грн. 08 коп., позивач не довів, адже він не надав суду першої інстанції оновлений графік платежів (згідно п.1.10. кредитного договору №761984138), а зазначена позивачем\апелянтом безпосередньо в апеляційній скарзі таблиця з назвою «розрахунок заборгованості» не може вважатися доказом, оскільки такий «оновлений» графік платежів має бути оформлений у вигляді додатку до кредитного договору №761984138 від 16.05.2021 р. з назвою «Графік платежів з розрахунку застосування Базової процентної ставки». Оскільки завірений належним чином додаток до кредитного договору №761984138 від 16.05.2021 р. не доданий апелянтом до апеляційної скарги, то така таблиця не може вважатися достовірною.
Також посилається на те, що 16.05.2021р. між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 761984138, тоді як договір факторингу № 28/1118-О між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та ТзОВ «Таліон Плюс», на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 був укладений 28.11.2018, тобто, через два роки шість місяців після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.
За таких обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу неможливо.
Отже, було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 в останньому не вказано. А тому право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТзОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу від 28.11.2018р. набуто не було. Та відповідно не могло бути передано в подальшому за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та за договором факторингу № 01/04082023 від 04.08.2023 позивачу/ апелянту ТзОВ «Юніт Капітал».
Таким чином, ТзОВ «Юніт Капітал» не набуло прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором №761984138 від 16.05.2021р., укладеним 16.05.2021р. ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Щодо витрат ТзОВ «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн вважає безпідставними, оскільки позивач не надає доказів на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 16.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 761984138 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства, www.moneyveo.ua обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримав грошові кошти у загальному розмір 29 999 грн, пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу (а.с. 61). 
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору, позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС - повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит.
Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абз. 2 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.
Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в Заявці на кредит.
Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником.
Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, а саме ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «Відправити/Підписати», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем, тобто введення у відповідне поле одноразового ідентифікатора та перерахування Товариством грошових коштів на банківський рахунок позичальника.
Кредитний договір № 761984138 від 16.05.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV2ВХ83 (а.с. 11, 20)
Відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 29 999 грн на банківську карту, що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Виконанням первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 29 999 грн відповідачеві підтверджується платіжним дорученням № 0e661cd7-bcl8-45ed-a4ce-54fea2e83811 від 16.05.2021 року (а.с. 22).
Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.
28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 29-32).
28 листопада 2019 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором» (а.с.21). 
05.08.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 35-37).
Стороною позивача також надано копії додаткових угод до даного договору від 05.08.2020 року, якими текст договору викладено у нових редакціях, копію додаткової угоди №2 до вказаного договору від 03.08.2021 року, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2022 року та копію додаткової угоди №3 до вказаного договору від 30.12.2022 року, де зазначено про продовження строку дії Договору до 31.12.2024 року (а.с. 47-48). 
З витягу з реєстру прав вимоги № 152 від 21 вересня 2021 року вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 року на суму боргу 44596,30 грн, з яких 22143,22 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 22453,08 грн – заборгованість за відсотками передано від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» (а.с.49). 
З витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 року на суму боргу 44596,30 грн, з яких 22143,22 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 22453,08 грн – заборгованість за відсотками передано від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (зворот а.с. 55). 
04 серпня 2023 року між ТзОВ «Юніт Капітал» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 01/04082023, за умовами якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. (а.с. 50-53).
З витягу з реєстру боржників від 04 серпня 2023 року вбачається, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 року на суму боргу 44596,30 грн, з яких 22143,22 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 22453,08 грн – заборгованість за відсотками передано від ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал» (зворот а.с. 56).
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 761984138 від 16.05.2021 від первісного кредитора до ТзОВ «Таліон Плюс», відповідно, від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», та відповідно від ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт Капітал», оскільки позивач посилається на договір факторингу, який був укладений з первісним кредитором та ТзОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року, тоді як кредитний договір № 761984138 був укладений 16.05.2021 року, тобто після відступлення прав вимоги. Не може відступатися вимога, яка на час укладання договору факторингу ще не існувала.
Окрім того, позивачем також не подано будь-яких доказів про направлення письмового повідомлення боржнику про відступлення права грошової вимоги за кожним із кредитних договорів, що відповідно до положень статті 1082 ЦК України зобов`язувало б ОСОБА_2 на здійснення платежів позивачу, розмір грошових вимог тощо. Отже, позивач не довів, що на момент пред`явлення цього позову боржник знав про свої зобов`язання перед фактором.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 761984138 від 16.05.2021 року, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором MNV2ВХ83, відправленим 16.05.2021 року о 21:43:53, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.
Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Договір містить податковий номер ОСОБА_1 , адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. При цьому податковий номер, номер мобільного телефону були зазначені у відзиві на позов, тобто вони є актуальними та дійсно їй належать.
Доказів того, що на банківську картку ОСОБА_1 не було перераховано кредитні кошти за договором матеріали справи не містять та на спростування цього нею не надано.
Разом з тим, відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Отже, кредитний договір між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 16.05.2021 року, тобто через два роки і шість місяців після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у реєстрі від 21 вересня 2021 року і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року.
Права майбутньої вимоги на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 16.05.2021 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» буде укладено договір з ОСОБА_1 .
Лише 21 вересня 2021 року на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року ТзОВ «Таліон Плюс» передало фактору ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Однак право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 в даний пакет не могло входити.
Таким чином, позивач ТзОВ «Юніт Капітал» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржниці ОСОБА_1 за кредитним договором № 761984138, оскільки кредитний договір був укладений 16.05.2021 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТзОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто задовго до укладення кредитного договору.
Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року, від 05 серпня 2020 року та від 04 серпня 2023 року.
Доводи товариства щодо презумпції правомірності правочину не заслуговують на увагу, адже передача за правочином невизначених вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що ТзОВ «Юніт Капітал» не надав доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором від 16.05.2021 року, укладеним між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ТзОВ “Юніт Капітал” слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2023 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Юніт Капітал” залишити без задоволення.

       Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2023 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

       Повний текст судового рішення виготовлений 04 березня 2024 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         О.З. Костів

                                                                                       М.В. Хома