16.01.24
22-ц/812/51/24

Єдиний унікальним номер судової справи: 484/2429/17
Номер провадження: 22-ц/812/51/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В. 

Постанова
Іменем України
15 січня 2024 року м. Миколаїв справа № 484/2429/17
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Мельничука О.В., в приміщені цього ж суду того ж дня, повний текст рішення складено 20 жовтня 2023 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 та Первомайської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області про визнання незаконним, недійсним, скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 

встановив:

У липні 2017 року АТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, який уточнювало та обґрунтовувало наступним.
Позивач є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2012 серії НОМЕР_1 , складається: з будівлі майстерні по ремонту лічильників (А-1, загальна площа 133 кв.м.), будівлі підсобних приміщень (Б-1, загальна площа 88,1 кв.м.), будівлі гаражу (Д, загальна площа 38,9 кв.м.), вбиральні (У, загальна площа 3,6кв.м.).
На підставі рішення виконкому Первомайської міської ради народних депутатів від 11 січня 1995 року №14 Первомайському району електричних мереж, правонаступником якого є позивач, 09 лютого 1995 року було видано Державний акт на право постійного користування землею, а саме: земельною ділянкою площею 0,0608 га для обслуговування майстерень по ремонту лічильників та складу по АДРЕСА_2 (натепер АДРЕСА_1 ).
Наприкінці 2016 року позивач звернувся до Первомайської міської ради Миколаївської області з наміром присвоїти кадастровий номер вказаній земельній ділянці, однак йому в цьому було відмовлено, оскільки частина земельної ділянки, на якій розташовано майно позивача, надана ОСОБА_2 на підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області №6 від 26 грудня 2013 року.
Позивач вказував, що передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка не перебувала у його користуванні та розташована під будівлею гаражу (Д, загальна площа 38,9 кв.м.), який належить позивачу на праві власності, та постійно використовується ним для розміщення власного автотранспорту, задіяного у його виробничій діяльності.
13 червня 2017 року на адресу позивача надійшов лист ОСОБА_2 з пропозицією продати йому гараж, який розташований на його земельній ділянці (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021) за адресою: АДРЕСА_1 . До листа було додано копію Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 січня 2014 року індексний номер 17199876.
Посилаючись на порушення положень статей 116, 141, 149 ЗК України та своїх прав щодо володіння та користування земельною ділянкою, уточнюючи позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним, недійсним та скасувати підпункт 3.2. пункту 3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 26 грудня 2013 року №6 «Про приватизацію земельних ділянок громадянами» про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0050 га для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021) у м. Первомайську Миколаївської області та визнати незаконним, недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31 січня 2014 року (індексний номер 17199876) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021), виданого Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.
Первомайська міська рада Миколаївської області, заперечуючи проти позову, посилалась на законність прийнятого рішення міської ради, відведення спірної земельної ділянки ОСОБА_2 за рахунок земель комунальної власності та обрання позивачем способу захисту прав, що не передбачений законом.
ОСОБА_2 , діючи через свого представника ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову, посилався на те, що земельна ділянка була йому виділена із земель комунальної власності не наданих у власність чи користування згідно чинного законодавства.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що докази того, що саме гараж, літера Д, загальною площею 38,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю позивача, знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що передана у власність відповідачу ОСОБА_2 , позивачем не надані.
Матеріали справи не містять жодного доказу, що вказує на порушення прав позивача як суміжного з відповідачем ОСОБА_2 землевласника під час набуття останнім земельної ділянки у власність.
В апеляційній скарзі АТ «Миколаївобленерго», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що суть спору не в накладенні земельних ділянок одна на одну, а в тому, що гараж належить позивачу, а земельна ділянка під гаражем відведена у приватну власність ОСОБА_2 . 
Доказами цього є лист виконавчого комітету Первомайської міської ради від 05 вересня 2016 року № 5019/03-1-16 та рішення Первомайської міської ради від 26 серпня 2016 року № 30 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди», в якому вирішено не надавати дозвіл ПАТ «Миколаївобленерго» на складання проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 0, 1056 га для обслуговування будівель невиробничого призначення по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що на даній території знаходиться земельна ділянка, яка відведена іншій особі.
Крім того, 08 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про продаж йому гаражу, підтвердив, що на його земельній ділянці знаходиться гараж, який перебуває у власності позивача.
Також на схемі накладення меж земельної ділянки наданої у постійне користування Первомайському району електромереж на ортофоплан, згідно з «приміткою 7.50» позначена земельна ділянка ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4810400000:07:008:0021, де чітко зображено, що межі земельної ділянки співпадають з межами гаражу, проте суд першої інстанції не надав належної правової оцінці схемі місцезнаходження майна, яку надав відповідач.
Крім того, зазначав, що положеннями статті 377 ЦК України та частини першої статті 120 ЗК України чинних на день винесення оскаржуваного рішення міської ради, законодавець не роз`єднував власника нерухомого майна з земельною ділянкою на якій знаходиться майно.
Сам проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаражу містить численні помилки, які порушують чинне законодавство. Так, проект землеустрою не містить погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, копій правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об`єктів).
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Кучера В.Л., посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушені, оскільки він не довів свого права суміжного землевласника та те, що гараж, літера Д, загальною площею 38,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , який є власністю позивача, знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що передана у власність відповідачу ОСОБА_2 .
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом установлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, Первомайському району електричних мереж, правонаступником якого є позивач, на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів від 11 січня 1995 року №14 надана у постійне користування для обслуговування майстерень по ремонту лічильників та складу по АДРЕСА_2 земельна ділянка площею 0,0608 га. Згідно плану зовнішніх меж користування межі земельної ділянки позначені літерами А, Б, В, Г, Д. При цьому зазначено, що від літери Д до літери Г зовні знаходяться землі міськвиконкому.
Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2012 року серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 16 жовтня 2012 року №831, позивач є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно складається з будівлі майстерні по ремонту лічильників (А-1, загальна площа 133 кв.м.), будівлі підсобних приміщень (Б-1, загальна площа 88,1 кв.м.), будівлі гаражу (Д, загальна площа 38,9 кв.м.), вбиральні (У, загальна площа 3,6 кв.м.). 
27 грудня 2012 року право власності зареєстровано у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 17335087, а 19 червня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості, згідно яких позивач є власником зазначених будівель. При цьому, Державний акт на право постійного користування землею (реєстровий №92 від 09 лютого 1995 року) наданий Первомайському району електричних мереж для обслуговування майстерень по ремонту лічильників та складу, не містив у собі земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу гараж.
Рішенням Первомайської міської ради №1 від 28 квітня 2016 року назва вул. Фелікса Дзержинського змінена на вул. Театральна.
З матеріалів справи убачається, що у 2016 році ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до Первомайської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки орієнтованою площею 0,1056 га для обслуговування будівель невиробничого призначення по АДРЕСА_1 .
Рішенням Первомайської міської ради №30 від 26 серпня 2016 року АТ «Миколаївобленерго» не надано дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що на даній території знаходиться земельна ділянка, яка відведена іншій особі.
За змістом листа виконавчого комітету Первомайської міської ради № 310/03.1-21 від 12 січня 2017 року позивачу повідомлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , площею 0,0050 га для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 передана у власність гр. ОСОБА_2 , згідно рішення міської ради від 26 грудня 2013 року № 6 «Про приватизацію земельних ділянок громадянам».
Відведення земельної ділянці іншій особі матеріали справи не містять та відповідачами недоведене. 
Рішенням Первомайської міської ради Миколаївської області від 26 грудня 2013 року №6 (підпункт 3.2. пункту 3) затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0050 га для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_3 .
Під час проведення робіт із землеустрою були встановлені в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки.
Проект землеустрою включав акти встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і кадастрові плани, які містили дані про погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами. 
З висновку про погодження проекту землеустрою від 19 грудня 2023 року № 3259 слідує, що за обліковими даним за ф.№6-зем за видами земельних угідь – графа 35 земельна ділянка надана під житловою забудовою одно-та двоповерховою. Дане погодження дійсне за умови виконання вимог чинного земельного законодавства України, Водного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», при відсутності прав третіх осіб.
31 січня 2014 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 17199876) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021), площею 0,005 га передану для будівництва індивідуальних гаражів.
Зі схеми накладення меж земельної ділянки наданої у постійне користування Первомайському району електромереж на ортофоплан, згідно з «приміткою 7.50» позначена земельна ділянка ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4810400000:07:008:0021, межі якої співпадають з межами гаражу, що належить позивачу. 
Позивачем суду була надана копія листа ОСОБА_2 від 08 червня 2017 року, за змістом якого він звернувся до позивача з пропозицією про продаж належного позивачу гаражу, що розташований на земельній ділянці, яка перебуває у його власності.
Згідно пояснень представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Кучери В.Л. в судовому засіданні апеляційного суду, на переданій у власність ОСОБА_2 земельній ділянці була розміщення споруда, власник якої на час надання земельної ділянки не був встановлений. 
Постановою дізнавача СД Миколаївського РУП НУНП в Миколаївської області Крамаренко М.В. від 09 вересня 2022 року закрито кримінальне провадження №12017150110003006 від 04 листопада 2017 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку.
Зі змісту постанови убачається, що факт можливих шахрайських дій ОСОБА_2 , який безпідставно набув право власності на земельну ділянку 36,9 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 під нерухомим об`єктом ПАТ «Миколаївобленерго», що порушило право Товариства на оформлення права користування вище вказаною земельною ділянкою не знайшов свого підтвердження. В ході досудового розслідування встановлено, що на теперішній час тривають судові розгляди з зазначеного питання, а тому між ОСОБА_2 та ПАТ «Миколаївобленерго» виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства.
Аналізуючи вищевказані обставини у сукупності, колегія суддів вважає доведеним те, що міська рада передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4810400000:07:008:0021, на якій розміщена належна позивачу будівля гаражу (Д, загальна площа 38,9 кв.м.).
Як встановлено вказані обставини наявності прав ОСОБА_2 на земельну ділянку під будівлею гаражу стали перешкодою для позивача щодо оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна. 
Вказане свідчить про доведення наявності порушених прав та законних інтересів позивача. Доказів, які б спростовували вказані обставини матеріали справи не містять.
Тому висновок суду першої інстанції та заперечення відповідача ОСОБА_2 про те, що позивач не довів розміщення належної йому будівлі гаражу на земельній ділянці, що передана у власність ОСОБА_2 , на думку колегії суддів, є помилковим.
Частинами 6, 7, 8, 9 ст. 118, статтею 186-1 ЗК України (в реакції на час виникнення спірних відносин) встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Статтею 186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Відповідно до статей 125, 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про землеустрій» (далі Закону) землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різновидами документації із землеустрою (ч. 1, п.п. «д» і «и» ч. 2 ст. 25 Закону).
Як передбачено статтею 50 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних відносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об`єктів); викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.
Згідно з частинами другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). 
Якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу (ч.11 ст.120 ЗК України).
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку.
При цьому, пропущення строку подання клопотання, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.
Встановлено, що 27 грудня 2012 року позивач набув права власності на комплекс нежитлових будівель, зокрема на будівлю гаражу (Д, загальна площа 38,9 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно приписів статей 118, 123 або 128 ЗК України до 2016 року не звернувся до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений вказаний об`єкт.
Між тим, на думку колегії суддів, сама по собі відсутність у позивача правовстановлюючих документів на земельну ділянку не свідчить про відсутність у нього права на захист порушених прав як власника вказаної будівлі гаражу на передачу йому у користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. 
Тому висновок суду першої інстанції про те, що порушення права позивача, у такому випадку, є недоведеними та не підлягали захисту, на думку колегії суддів, є помилковим. 
Під час складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 були виготовлені плани земельної ділянки по АДРЕСА_1 , і акти встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ці документи не містять копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, що був розташований на земельній ділянці.
Отже, мала місце невідповідність технічної документації проекту землеустрою зазначеним вимогам законів, які в подальшому стали підставою для прийняття міською радою рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки і видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку.
Відмовляючи в позові АТ «Миколаївобленерго», суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, зокрема те, що землевпорядна організація під час виготовлення проекту землеустрою та міська рада під час прийняття оскаржуваного рішення не з`ясували та не отримали копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна – будівлю гаражу, що був розташований на земельній ділянці. Внаслідок цього позивача було позбавлено права вирішити питання щодо передачі у користування земельної ділянки, на якій розміщений об`єкт належної йому нерухомості, що призвело до порушення його законних прав на землю. 
Таким чином, рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 26 грудня 2013 року №6 (підпункт 3.2. пункту 3) про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021) у м. Первомайську, не відповідає вимогам закону, а свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане йому з порушенням встановленого порядку його виготовлення та видачі. 
За таких обставин, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_2 неправомірно набув право власності на земельну ділянку.
Отже, висновок суду першої інстанції про законність цих документів є помилковим.
Наявність у відповідача ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку впливає на можливість реалізації прав позивача щодо цього майна, а тому визнання його недійсним та скасування є самостійним способом захисту, має на меті захист прав позивача на земельну ділянку. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позов АТ «Миколаївобленерго», є підставним і підлягає задоволенню. 
Оскільки суд першої інстанції був іншої думки, то на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією нового рішення про задоволення позову.
У зв`язку з цим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів, відповідно до вимог позивача пред`явлених до кожного з них, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі по 3 200 грн, з яких: 1 600 грн судовий збір сплачений в суді першої інстанції та 4 800 грн - за подачу апеляційної скарги. 
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                       постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» задовольнити.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2023 року скасувати й ухвалити нове рішення.
Задовольнити позов Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 та Первомайської міської ради Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, про визнання незаконним, недійсним, скасування рішення та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 
Визнати незаконними підпункт 3.2. пункту 3 рішення Первомайської міської ради Миколаївської області від 26 грудня 2013 року №6 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,0050 га для будівництва індивідуального гаражу в АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки 4810400000:07:080:0021).
Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно від 31 січня 2014 року (індексний номер 17199876) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 4810400000:07:080:0021), для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,005 га, зареєстроване Реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.
Стягнути з ОСОБА_2 та Первомайської міської ради Миколаївської області з кожного на користь Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» по 3 200 грн судових витрат в обох судових інстанціях.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий                 Н.В. Самчишина 

Судді:                                                         В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 16 січня 2024 року.