Окрема думка
судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 
ОСОБА_1 
справа № 205/5586/21
провадження № 51-6589 ск 23
8 січня 2024 року колегією суддів Верховного Суду у складі головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на підставі ч. 1 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), було постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року. 
Ухвалою встановлено, що касаційна скарга подана належною особою. 
Однак з такою позицією колегії суддів не погоджуюсь, виходячи з наступного.
Так, до касаційної скарги адвокат  ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень долучив копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 10 травня 2021 року № 004-0071667, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Як убачається зі змісту вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін. 
Згідно з частиною 4 статті 532 КПК судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Відтак, вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 вступив в законну силу і запобіжний захід, який був обраний судом першої інстанції саме до набрання вироком законної сили, припинив свою дію. 
Статтею 50 КПК чітко визначено, якими документами підтверджуються повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, а саме: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Крім цього, відповідно до постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 648/3629/17 (провадження № 51-9792 кмо 18), згідно з чинним національним законодавством повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 50 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
З огляду на зазначене, адвокат  ОСОБА_4 не надав доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, відповідно до якого він наділений повноваженнями представляти інтереси засудженого саме на стадії касаційного провадження.
На мою думку, відкриття касаційного провадження за таких обставин (без належного підтвердження повноважень на стадії касаційного розгляду) може призвести до порушення права на захист. 
З огляду на зазначені норми КПК, вважаю, що касаційна скарга на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 серпня 2023 року щодо ОСОБА_5 подана особою, яка не має права її подавати, у зв`язку з чим, на мою думку, така касаційна скарга підлягала поверненню. 
 
Суддя                                                                                                 ОСОБА_1