Номер провадження: 22-ц/813/7652/23 
Справа № 503/868/23
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Триколіч І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу Одеської областіБондарева Романа Володимировича на ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 28 серпня 2023 року у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича у виконавчому провадженні № 72202968, за яким стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання бездіяльності приватного виконавця у виконавчому провадженні протиправною, зобов`язанні приватного виконавця вчинити певні дії та зняти арешт накладений на майно і кошти боржника,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст скарги на дії приватного виконавця.
Боржник ОСОБА_1 подав до суду вище вказану скаргу посилаючись на ті обставини, що 07.07.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В., на підставі заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відкрито виконавче провадження № 72202968 з примусового виконання виконавчого листа виданого Кодимським районним судом Одеської області 05.12.2012 року за рішенням ухваленим у справі № 2-99/10, за яким з нього та ОСОБА_2 солідарно стягнуто заборгованості по кредиту в розмірі 222338,76 грн та в рівних частках судові витрати в розмірі 1820 грн.
Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 10.07.2023 року йому стало відомо, що в заяві стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 06.07.2023 року за вих.№ 1109 про відкриття виконавчого провадження зазначено, що за боржником ОСОБА_1 зареєстроване рухоме майно, а саме транспортний засіб марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, що перебуває в заставі. Однак, не зважаючи на це, після відкриття провадження приватним виконавцем було винесено постанову від 07.07.2023 року про накладення арешту на всі рахунки та все майно (в тому числі і нерухоме), що належить боржнику ОСОБА_1 . В зазначеному, на думку скаржника, вбачається порушення законодавства про виконавче провадження щодо черговості звернення стягнення на майно боржника. При цьому, приватним виконавцем вчиняються дії щодо арешту всього його майна, як боржника, але не проводиться жодних дій щодо розшуку предмета застави – вище вказаного транспортного засобу, який у 2013 році був вилучений органами ДВС та після того не повертався йому, а жодних коштів в рахунок погашення кредиту зараховано не було.
В свою чергу 11.07.2023 року ТОВ « ДІДЖИ ФІНАНС» подало до Кодимського районного суду Одеської області заяву про заміну у виконавчому провадженні № 72202968 сторони – стягувача, згідно якої 14.04.2022 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір № 1404ДФВ відступлення прав вимоги, згідно умов якого відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитними договорами на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі за договором № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року. Тому 19.07.2023 року ним до приватного виконавця було подано клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, 20.07.2023 року приватним виконавцем було надано відповідь № 1567, якою його повідомлено про відсутність достатніх правових підстав для задоволення його клопотання. В зазначеному, на думку скаржника, вбачається неправомірна відмова у зупиненні вчинення виконавчих дій, за наявності на те законних підстав.
У зв`язку з чим боржник ОСОБА_1 для захисту своїх прав звернувся до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просить суд визнати протиправними бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 щодо не звернення стягнення на заставне майно за кредитом та не зупиненні виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 здійснити розшук та звернути стягнення на заставне майно за кредитом, а саме автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а також зупинити вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», про що винести відповідну постанову; зняти арешт на все майно та кошти ОСОБА_1 накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області від 07.07.2023 року в рамках виконавчого провадження № 72202968.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 28 серпня 2023 року скаргу боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. у виконавчому провадженні № 72202968, за яким стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання бездіяльності приватного виконавця у виконавчому провадженні протиправною, зобов`язанні приватного виконавця вчинити певні дії та зняти арешт накладений на майно і кошти боржника задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. у виконавчому провадженні №72202968 щодо не зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону, тобто у зв`язку зі зверненням заінтересованої особи – Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до Кодимського районного суду Одеської області із заявою про заміну вибулої сторони – стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» його правонаступником – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», починаючи після 12.07.2023 року.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 72202968 на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону, тобто у зв`язку зі зверненням заінтересованої особи – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до Кодимського районного суду Одеської області із заявою про заміну вибулої сторони – стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» його правонаступником – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з винесенням відповідної постанови в порядку ч.2 ст. 34 Закону. 
В задоволенні іншої частини скарги відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3333,33 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в незадоволенній частині та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи та виконавчого провадження та незаконно відмовлено у частині скарги на дії приватного виконавця.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В..
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував висновки, які викладені у постанові Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі №520/16369/13-ц. 

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 05 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» було укладено кредитний договір №3299-018/07Р, за умовами якого ним було отримано грошові кошти у розмірі 32320 доларів США на строк до 05.04.2014 року під сплату 11,99 відсотків річних, про що свідчить копія відповідного договору, про що свідчить зміст рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18.05.2010 та рішення Апеляційного суду Одеської області від 22.10.2012 у справі № 2-99/10.
Для забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, а ОСОБА_1 також передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується роздруківкою рішення Апеляційного суду Одеської області від 22.10.2012 у справі № 2-99/10 та ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 05.07.2021 у справі № 503/806/21.
В подальшому ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» пред`явило до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов про відшкодування заборгованості за кредитним договором № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року шляхом подання до Кодимського районного суду Одеської області відповідної позовної заяви від 21.10.2009 за № 105975/91, за результатом розгляду якої в межах цивільної справи №2-99/10 судом 18 травня 2010 року було ухвалено рішення, яким позов задоволено в повному обсязі, а з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» 222338,76 грн заборгованості по кредиту та 1820 грн судових витрат.
22 жовтня 2012 року Апеляційний суд Одеської області, за результатом апеляційного перегляду вище вказаного рішення, ухвали в рішення, яким змінив рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18.05.2010 року у справі № 2-99/10 (провадження № 22ц/1590/9174/2012) в частині порядку стягнення судових витрат шляхом стягнення судових витрат з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» в розмірі 1820 грн в рівних частинах, а в іншій частині рішення залишено без змін.
Після цього, різними органами державної виконавчої служби проводились виконавчі дії щодо виконання виконавчих листів (дублікатів виконавчих листів) виданих стягувачу на виконання вище вказаного судового рішення, про що свідчать численні відмітки зроблені на самому виконавчому листі та зміст ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 05.07.2021 року у справі № 503/806/21, яка за результатом її апеляційного перегляду була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.10.2022 року, а також у відкритті касаційного провадження за якою було відмовлено ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.12.2022 року.
Водночас самі виконавчі листи (дублікати виконавчих листів) з виконання судового рішення у справі № 2-99/10 неодноразово пред`являвся стягувачем (-ами) – ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (у відповідні проміжки часу) для виконання до органів державної виконавчої служби, внаслідок чого суду відомо принаймні про те, що це було предметом виконання у виконавчих провадженнях № 36142294, № 36142459, № 62630599 і № 71455590, але виконавчі провадження закінчувались не з підстав їх фактичного виконання.
При цьому, 20 березня 2013 року, в рамках виконавчого провадження №36142459, постановою державного виконавця було оголошено розшук належного боржнику автомобіля, який перебував у заставі, про що свідчать копії листів-відповідей ВДВС Кодимського РУЮ від 24.10.2013 №03-5110 і від 14.11.2013 року №03-5478, роздруківка з камери №2 СП ДАІ «Дачне» від 08.06.2013 року з інформацією про розшук, а також зміст акту № 721сп1 прийому затриманого транспортного засобу від 08.06.2013 року.
08 червня 2013 року інспектором ДПС СП№2 Роговим В.В. автомобіль боржника марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 був затриманий разом із ключіма до нього та поміщений на арешт-майданчик №1, за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 3А, про що також свідчить роздруківка з камери № 2 СП ДАІ «Дачне» від 08.06.2013 року з інформацією про розшук, зміст акту № 721сп1 прийому затриманого транспортного засобу від 08.06.2013 року, а також копія листа-повідомлення ГУ МВС України в Одеській області від 10.06.2013 року № 7/2399.
10 червня 2013 року ГУ МВС України в Одеській області направило до ВДВС Кодимського РУЮ повідомлення № 7/2399 про затримання автомобіля боржника, яке було отримано ВДВС Кодимського РУЮ 25.07.2013 за Вх. № 03-967.
29 липня 2013 року виконавче провадження №36142459 було закінчене постановою державного виконавця ВДВС Кодимського РУЮ Кушнір С.М. на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на той час), а самі матеріали виконавчого провадження № 36142459 були передані з ВДВС Кодимського РУЮ до Другого Київського ВДВС Одеського МУЮ за місцем знаходженням майна боржника – автомобіля поміщеного на арешт-майданчик.
31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договорами №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №3299-018/07Р від 05 квітня 2007 року укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 та всіма договорами забезпечення перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
27 червня 2017 року головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Поляковим О.Г. було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа – виконавчого листа № 2-99/10 від 05.12.2012 року на підставі пункту 4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у змісті якої відзначено, що згідно довідки штрафмайданчика № 1, транспортний засіб SSANG YONG державний номер НОМЕР_1 знаходиться на території арештмайданчика.
30 жовтня 2017 року Кодимським районним судом Одеської області у цивільній справі № 503/2039/17 було постановлено ухвалу, якою замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Кодимського районного суду Одеської області від 18 травня 2010 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема – стягувача ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на його правонаступника – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».
У зв`язку з чим ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулось до Кодимського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 13.07.2020 року №60589 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого судом 05.12.2012 року у справі №2-99/10 щодо боржника ОСОБА_1 
23 липня 2020 року державним виконавцем Кодимського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) Борщ Л.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62630599 за виконавчим листом виданим судом 05.12.2012 року у справі № 2-99/10 щодо боржника ОСОБА_1 , в якому стягувачем є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
У суду відсутні відомості про результат здійснення зазначеного вище виконавчого провадження, зокрема його закінчення і саму підставу закінчення (на виконавчому листі є відмітка державного виконавця ВДВС Борщ Л.А. про завершення виконавчого провадження без зазначення його номеру 05.01.2023 року, що дійсно позбавляє суд можливості прийти до переконливого висновку, що зазначене стосується саме виконавчого провадження № 62630599, але і не виключає згадане), про що свідчить копія виконавчого листа додана боржником до своєї скарги.
14 квітня 2022 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір № 1404ДФВ відступлення прав вимоги, згідно умов якого відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитними договорами на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі за договором № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року, що підтверджує надані заявником до суду через систему «Електронний суд» копії відповідного договору та реєстру боржників, який є Додатком 1 до договору, в якому зазначений саме кредитний договір № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 .
Крім того, в суду також відсутні відомості про подальше пред`явлення стягувачем ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виконавчого листа виданого судом 05.12.2012 року у справі № 2-99/10 та про саме відкриття чергового виконавчого провадження, але вже 28.06.2023 року в.о. начальника відділу Кодимського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євтодій С.О. в рамках виконавчого провадження №71455590 було винесено постанову про повернення стягувачу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» виконавчого документа – виконавчого листа виданого судом 05.12.2012 року у справі №2-99/10 на підставі пункту 1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за заявою стягувача від 20.06.2023 за №65771, про що свідчить копія відповідної постанови додана боржником до своєї скарги.
Після чого, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. із заявою від 06.07.2023 за вих.№ 1109 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим судом 05.12.2012 року у справі №2-99/10, що підтверджує копія відповідної заяви додана боржником до своєї скарги.
07 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. відкрито виконавче провадження № 72202968 щодо боржника ОСОБА_1 та стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що підтверджує копія відповідної постанови та інформація про виконавче провадження від 20.07.2023 року додані боржником до своєї скарги.
В цей же день, а саме 07 липня 2023 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 було винесено три окремі постанови:
- про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , які містяться на його рахунках у наступних банківських установах – АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», ПАТ «Банк Восток», АТ «Оксі Банк», АТ «Таскомбанк», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», АТ «ПроКредит Банк», АТ АКБ «Львів», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ОТП Банк», АТ «Ідея Банк», АТ «Кредобанк», АТ «Агропросперіс Банк», АТ «УкрСиббанк», АТ «Банк Авангард», АТ «Сенс Банк», АТ «Банк Альянс», ПАТ АБ «Південний», АТ «Альтбанк», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «ІНГ Банк України» та ПАТ АБ «Укргазбанк», а також рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення (222338 грн) з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів становить загалом 244891,63 грн;
- про арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення (222338 грн) з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів становить загалом 244891,63 грн;
- про арешт на нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; земельної ділянки № НОМЕР_3 з кадастровим номером № 5122585000:01:001:0548 розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; земельної ділянки № НОМЕР_4 масив № НОМЕР_5 з кадастровим номером № 5122585000:01:001:0590 розташованої за адресою: Одеська область, Кодимський (наразі Подільський) район, Тимківська сільська рада (наразі Слобідська ТГ).
19 липня 2023 року боржник ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Заліпаєва Ю.В. звернувся засобами електронного зв`язку до приватного виконавця із клопотанням про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», яке обґрунтоване посиланням на ту обставину, що 11 липня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подало до Кодимського районного суду Одеської області заяву про заміну у виконавчому провадженні № 72202968 сторони – стягувача, згідно із якої 14.04.2022 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір №1404ДФВ відступлення прав вимоги, згідно із умов якого відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитними договорами на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі за договором №3299-018/07Р від 05.04.2007 року.
20 липня 2023 року приватним виконавцем боржнику ОСОБА_1 та його представнику – адвокату Заліпаєву Ю.В. було надано відповідь № 1567, якою їх було повідомлено про відсутність достатніх правових підстав для задоволення його клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч.2-3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
У змісті своєї скарги боржник ОСОБА_1 при формулюванні своїх вимог неодноразово використовує термін «протиправний» (у відповідному за текстом відмінку), але суд першої інстанції правильно відзначив, що категорія «протиправності» належить до адміністративного судочинства і широко використовується саме у нормах КАС України, зокрема його статті 5, в той час як розгляд поданої боржником скарги на дії/бездіяльність приватного виконавця здійснюється в порядку ст. 447-451 ЦПК України. При цьому, ч.2 ст. 451 ЦПК України передбачає застосування до оскаржуваних рішень і діянь, які є предметом розгляду скарг цієї категорії, терміну «неправомірні». Тому суд правильно вважав за необхідне сприймати використані боржником у змісті своєї скарги терміни «протиправний» (у відповідному за текстом відмінку) як фактично «неправомірні» (у відповідному за текстом відмінку), яке відповідає завданням здійснення цивільного судочинства у таких справах.
Щодо визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця стосовно не звернення стягнення на заставне майно за кредитом.
Як вище вже було зазначено заставним майном є транспортний засіб SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який був арештований на підставі постанови державного виконавця при виконанні виконавчого листа від 05.12.2012 року у справі № 2-99/10 в рамках виконавчого провадження № 36142459 та який 08.06.2013 року був затриманий інспектором ДПС та поміщений на арешт-майданчик №1, за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 3А, де за наявними у справі відомостями зберігається до теперішнього часу.
Згідно із пункту 8 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (надалі за текстом – Закону) передбачає, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.
Відповідно до абзацу першого ч.1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Однак, водночас із цим у абзаці першому ч.2 ст. 48 Закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що скарга боржника ОСОБА_1 в частині вимоги про визнати протиправними бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. в рамках виконавчого провадження №72202968 щодо не звернення стягнення на заставне майно за кредитом – транспортний засіб безпідставна, оскільки сам Закон визначає черговість майна боржника на яке звертається стягнення і першим визначається не заставне майно, яке ще потрібно буде реалізувати для здобуття коштів на погашення боргу, а саме на кошти боржника. Тому дії приватного виконавця суд не вбачає підстав визнавати неправомірними.
Водночас із цим суд першої інстанції правильно вважав необхідним звернути увагу на ті обставини, що згідно висновків про вартість майна, замовлених боржником ОСОБА_1 та проведених Інвестиційно-консалтинговим бюро «ТРІАДА», які додані до скарги, ринкова вартість затриманого автомобіля, що перебуває у заставі, станом на 27.06.2017 року складала 261474 грн, а на станом на 14.07.2020 року складала 246499 грн.
Однак, згідно із змісту самих цих висновків термін їх дії був 6 місяців, тобто до 14 січня 2021 року і 21 січня 2021 року відповідно. Водночас суд першої інстанції правильно зауважив, що у змісті вказаних висновків при описі стану транспортного засобу застосовано терміни «на момент вилучення КТЗ» та «мав», що вказує на ту обставину, що оцінювач при здійсненні оцінювання керувалась не безпосереднім технічним станом транспортного засобу при його огляді на час цих оцінок, а лише відомостями про нього, які були на час його затримання і поміщення на арешт-майданчик 08.06.2023 року та були зазначені у змісті акту № 721сп1 прийому затриманого транспортного засобу від 08.06.2013 року.
Зазначене дійсно викликає сумніви щодо відповідності висновків оцінювача дійсності, оскільки з наявних у суду відомостей виходить, що транспортний засіб SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, якому наразі вже 16 років, останні більше 10 років (з 08.06.2013 року) зберігається на арешт-майданчику №1, за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 3А.
Відомості про проходження цим транспортним засобом відповідного технічного обслуговування протягом всього часу його арешту в суду відсутні, зокрема встановлення на ньому саме «нового» акумулятору марки VARTA, про який відзначено у змісті висновків.
За таких умов, навіть при зверненні стягнення на заставний транспортний засіб, його подальша примусова реалізація саме як «транспортного засобу» може стати для приватного виконавця безперспективною і доволі марною справою, яка не дає підстав вважати можливим досягнення самої мети цього виконавчого провадження – отримання від реалізацій коштів на погашення стягувачу боргу.
В будь-якому випадку питання звернення стягнення, зокрема у майбутньому, на заставний транспортний засіб принаймні як на об`єкт «металобрухту» має приймати саме приватний виконавець з врахуванням обсягу задоволення вимог виконавчого провадження в ході проведення виконавчих дій, але на даний час поки не виключено можливість задоволення вимог виконавчого документа саме за рахунок коштів боржника та іншого його майна, в тому числі нерухомого, підстав для звернення стягнення на заставне майно суд не вбачає.
Водночас із цим, проаналізувавши зміст заперечення представника приватного виконавця – адвоката Переходова М.В. від 27.08.2023 року щодо не підтвердження інформації про те, що боржник ОСОБА_1 є власником транспортного засобу SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , суд вважає необхідним звернути увагу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. на те, що у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів наявні відомості про реєстрацію прав власності за особами на транспортні засоби починаючи з 2013 року, в той час як згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 було зареєстроване 03.04.2007 року, що саме по собі пояснює причини відсутності у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів цих відомостей та як наслідок не отримання їх приватним виконавцем на свої запити від 07.07.2023 року, 08.07.2023 року і 07.08.2023 року. У зв`язку з чим твердження представника приватного виконавця про відсутність транспортних засобів зареєстрованих на праві власності за боржником ОСОБА_1 не відповідає дійсності.
– щодо визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця стосовно не зупинення вчинення виконавчих дій та зобов`язання приватного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з винесенням відповідної постанови:
07 липня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. відкрито виконавче провадження № 72202968 щодо боржника ОСОБА_1 та стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що підтверджує копія відповідної постанови та інформація про виконавче провадження від 20.07.2023 року додані боржником до своєї скарги.
Однак, ще 14 квітня 2022 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір № 1404ДФВ відступлення прав вимоги, згідно умов якого відбулось відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за кредитними договорами на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в тому числі за договором № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року, що підтверджує надані заявником до суду через систему «Електронний суд» копії відповідного договору та реєстру боржників, який є Додатком 1 до договору, в якому зазначений саме кредитний договір № 3299-018/07Р від 05.04.2007 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 .
В свою чергу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подало до Кодимського районного суду Одеської області заяву про заміну сторони виконавчого провадження № 72202968 за рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 18.05.2010 року зі змінами за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.10.2012 року у справі № 2-99/10, а саме стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на його правонаступника – ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Розгляд судом зазначеної вище заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» здійснюється у справі №503/2039/17, яка була зареєстрована судом 12.07.2023. Наразі строки апеляційного оскарження ухвали суду постановленої 22 серпня 2023 року за результатом розгляду цієї заяви не закінчились.
Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.
При цьому, згідно першого речення ч.5 ст. 15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
В свою чергу положення ч. 2 ст. 34 Закону передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Водночас ч.1 ст. 35 Закону передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктом 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.
19 липня 2023 року боржник ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Заліпаєва Ю.В. звернувся засобами електронного зв`язку до приватного виконавця із клопотанням про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону.
20 липня 2023 року приватним виконавцем боржнику ОСОБА_1 та його представнику – адвокату Заліпаєву Ю.В. було надано відповідь № 1567, якою їх було повідомлено про відсутність достатніх правових підстав для задоволення його клопотання.
Таким чином суд першої інстанції правильно вважав, що в рамках виконавчого провадження №72202968 об`єктивно наявна підстава для зупинення вчинення виконавчих дій щонайменше з 12.07.2023, коли заява про заміну сторони виконавчого провадження надійшла до суду, та про яку приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В. дізнався не пізніше 20 липня 2023 року із клопотання від 19.07.2023 представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Заліпаєва Ю.В. та у зв`язку з цим мав не пізніше 21.07.2023 року зупинити вчинення виконавчих дій, про що винести відповідну постанову.
В свою чергу відмова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. здійснити зупинення вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №72202968 обґрунтування посиланням на «відсутність достатніх правових підстав» є як абстрактною за своїм змістом так і суперечить об`єктивно наявній передбаченій Законом підставі для зупинення вчинення виконавчих дій.
При цьому, суд першої інстанції правильно звернув увагу приватного виконавця, що ст. 34 Закону передбачає не право виконавця здійснити зупинення вчинення виконавчих дій у відповідних випадках, а обов`язок, внаслідок імперативного характеру норми, яка не передбачає дискреційних повноважень виконавця з цього питання.
Суд вмотивовано не погодився із твердженням представника приватного виконавця – адвоката Переходова М.В., викладеним у змісті заперечення від 27.08.2023, про те, що сама по собі надана представником боржника ОСОБА_1 заява ТОВ «Діджі Фінанс» від 11.07.2023 про заміну сторони виконавчого провадження не могла бути підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки не була підписана, зокрема не додано протоколу перевірки ЕЦП/КЕП; не містила відомостей про її пред`явлення до суду (вхідного штампу, доказів її відправлення поштовим зв`язком); не додано договору про відступлення права вимоги або іншого документа на підтвердження переходу права вимоги.
Однак, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що:
- додана представником боржника ОСОБА_1 – адвокатом Заліпаєвим Ю.В. до свого клопотання від 19.07.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій копія заяви ТОВ «Діджі Фінанс» від 11.07.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження згідно свого змісту була подана ТОВ «Діджі Фінанс» до Кодимського районного суду Одеської області через систему «Електронний суд», сам вхід до якої можливий лише за умов використання ЕЦП/КЕП, тому сам факт сформування в системі «Електронний суд» відповідної заяви вже є свідченням використання ЕЦП/КЕП. Також абзацом другим ч.5 ст. 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Таким чином у боржника ОСОБА_1 як і у його представника – адвоката Заліпаєва Ю.В. був відсутнім процесуальний обов`язок засвідчувати копію заяви про заміни сторони виконавчого провадження так як оригінал цієї заяви знаходиться не в нього, а у ТОВ «Діджі Фінанс»;
- за умов подання ТОВ «Діджі Фінанс» заяви від 11.07.2023 про заміну сторони виконавчого провадження через систему «Електронний суд», то реєстраційний штамп вхідної кореспонденції суду може бути проставлений лише на примірнику у матеріалах справи в суді, а підтвердження відправлення її поштою у такому випадку взагалі не може існувати. При цьому, відомості про отримання судом заяви ТОВ «Діджі Фінанс» від 11.07.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження, її реєстрацію, результат авторозподілу між суддями та оформлення у відповідну цивільну справу – № 503/868/23 приватний виконавець мав можливість дізнатись скориставшись відповідним функціоналом офіційного веб-сайту судової влади України, який знаходиться у публічному доступі;
- вимога про додання до клопотання представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Заліпаєва Ю.В. від 19.07.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій копії договору про відступлення прав вимоги або іншого документа на підставі якого здійснюється така заміна стягувача є безпідставною, оскільки пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону передбачає таке зупинення за умов саме звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, а не пред`явлення документа на підставі якого здійснюється така заміна. При цьому, суд звертає увагу на те, що договір № 1404ДФВ відступлення прав вимоги від 14.04.2022 року був укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», внаслідок чого пред`являти вимогу про надання копії цього договору від боржника ОСОБА_1 , який не є стороною цього правочину є необґрунтованим;
- суд першої інстанції правильно вважав, що приватному виконавця виконавчого округу Одеської області Бондареву Р.В. було відомо про подання ТОВ «Діджі Фінанс» до Кодимського районного суду Одеської області заяви від 11.07.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження ще до звернення до нього представника боржника ОСОБА_1 – адвоката Заліпаєва Ю.В. із своїм клопотанням від 19.07.2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки представник за довіреністю ТОВ «Діджі Фінанс» – Завадська О.В., яка подавала цю заяву через систему «Електронний суд», 11.07.2023 року здійснила направлення примірника цієї заяви разом із всіма доданими до неї додатками до Електронних кабінетів в ЄСІТС всіх заінтересованих осіб у справі, зокрема ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав їх згідно квитанції №181143 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС 11.07.2023 о 10:39, що підтверджує відповідна квитанція наявна на аркуші 56 у справі № 503/2039/17 (провадження № 6/503/6/23), копії яких додані судом на даної справи. У зв`язку з чим та з врахуванням положень пункту 5 ч.1 і ч.2 ст. 34 Закону суд вважав, що саме з 11.07.2023 року у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. виник обов`язок не пізніше наступного робочого дня – 12.07.2023 року зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 72202968 з постановленням відповідної постанови.
У зв`язку з чим суд першої інстанції правильно вважав, що в бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. щодо не здійснення зупинення вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 72202968 на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону є неправомірною, а відтак скарга боржника ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню судом із зобов`язанням приватного виконавця усунути це порушення шляхом зупинення вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 72202968 на підставі пункту 5 ч.1 ст. 34 Закону з винесенням відповідної постанови.
– щодо зобов`язання приватного виконавця здійснити розшук та звернути стягнення на заставне майно:
З приводу безпідставності вимоги, що стосується звернення стягнення на заставний транспортний засіб суд надав висновки вище.
Стосовно зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 здійснити розшук транспортний засіб SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , то суд взагалі не вбачає необхідності у вжитті такого заходу, оскільки як вже відзначалось вище з наявних у суду відомостей виходить, що транспортний засіб SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, з 08.06.2013 року зберігається на арешт-майданчику №1, за адресою: м. Одеса, вул. Чапаєва, 3А.
Тому суд обґрунтовано вважав, що скарга боржника ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 здійснити розшук та звернути стягнення на заставне майно за кредитом, а саме автомобіль марки SSANG YONG KYRON M200XDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , є також безпідставна, а відтак задоволенню не підлягає.
Щоодо зняття арешту накладеного приватним виконавцем на все майно та кошти боржника в рамках виконавчого провадження.
Відповідно до пунктів 6-7 ч.3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника та накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей.
Згідно ч.4 ст. 24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
При цьому, як вже також відзначалось у абзаці першому ч.2 ст. 48 Закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до вимог ч.1-3 ст. 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Боржником ОСОБА_1 суду не надано жодних доказів стосовно того, що обсяг коштів, які арештовані приватним виконавцем на його рахунку (рахунках) або частині з них дорівнює або перевищує 246499 грн в рамках виконавчого провадження № 72202968, що було б достатнім для задоволення вимог виконавчого документа, зокрема шляхом надання відповідних банківських довідок, роздруківок руху коштів по рахункам тощо.
В свою чергу підтверджень про дійсну вартість арештованого нерухомого майна (квартири, нежилого приміщення та двох земельних ділянок) боржника ОСОБА_1 суду не надано. Відомості про саме призначення двох земельних ділянок також суду не надані, хоча у випадку їх сільського господарського призначення та перебування їх в оренді третіх осіб, строк якої згідно ст. 19 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-XIV становить не менше 7 років, може бути на практиці також доволі ускладненим для їх подальшої реалізації.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що скарга боржника ОСОБА_1 в частині щодо підстав самої виправданості вжиття приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Р.В. в рамках виконавчого провадження № 72202968 заходів стосовно накладення арешту на майно боржника безпідставна, оскільки приватний виконавець прийняв це рішення і вчинив дії відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця, а право боржника при цьому не було порушено.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним ( постанов Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, пункт 57 та від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 72).
В свою чергу застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Першим реченням пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2015 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Суд додатково відзначив, що за «рішенням суду», а не за «судовим рішенням», до коло яких ч.1 ст. 258 ЦПК України, серед інших, відносить і ухвалу.
Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що ефективним способом захисту прав боржника в частині вимоги про зняття арешту буде її порушення боржником ОСОБА_1 перед судом шляхом пред`явлення відповідного позову та ухвалення за результатом його розгляду рішення суду.
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.
Скаржники не довели обставини, на які посилались як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надали.
Щодо посилання в апеляційній скарзі приватного виконавця на висловлену правову позицію, викладену у постанові Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі №520/16369/13-ц, то колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Скаргу на дії приватного виконавця розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Суддя Сегеда С.М. перебував у відпустці з 18 грудня по 27 грудня 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повний текст судового рішення виготовлено 28 грудня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича залишити без задоволення.
Ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 28 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2023 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        С.М. Сегеда

                                                               А.І. Дришлюк