УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2024 року
м. Київ
Справа № 526/2712/21
Провадження № 51 - 7513 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021170560000398, щодо 
ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харківці Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2, ст. 76 ч. 3 п. 2 цього Кодексу.
Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану моральну шкоду в сумі 25 000 грн., стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 18 792,67 грн та моральну шкоду в сумі 939,63 грн.
Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в сумі 250 000 грн., стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 37 133,81 грн та моральну шкоду в сумі 1 856,69 грн.
Вироком суду  ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
30 серпня 2021 року, близько 10 год., ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем «VOLKSWAGEN» Passat B4 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Лохвицької від вул. Дзержинського до вул. Тельмана в м. Гадяч, де по вул. Лохвицькій, 30-В, проїзну частину у цьому місці на нерегульованому пішохідному переході переходили неповнолітні пішоходи ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , рухаючись з правого боку наліво по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , який в порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, своєчасно не зменшив швидкості керованого ним автомобіля та не зупинився щоб дати їм дорогу, внаслідок чого вчинив наїзд даним транспортним засобом на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .
Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року апеляційні скарги прокурора Гадяцького відділу Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_10 із змінами та представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 задоволено частково, апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 задоволено.
Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 червня 2022 року змінено в частині вирішення цивільних позовів.
Стягнуто із ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_8 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 498 143,31 грн.
Стягнуто із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 1 856,69 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 100 000 грн.
Вирок в частині стягнення моральної шкоди із ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_9 та в частині стягнення моральної шкоди із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 скасовано.
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 просить змінити ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільних позовів.В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. ст. 128 ч. 5 КПК України. Вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував при прийнятті рішення про збільшення сум стягнення моральної шкоди з відповідача його майновий стан, як це було правильно враховано місцевим судом.
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2  КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду щодо доведеності винуватості  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за 
ст. 286 ч. 2 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги про неправильне вирішення судом апеляційної інстанції цивільного позову, внаслідок чого з  ОСОБА_4 на користь неповнолітньої ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було стягнуто моральну шкоду, яка є завищеною і такою, що визначена без належного врахування дійсних обставин справи та майнового стану відповідача, є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до ст. 418 ч. 2 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються, проголошуються, видаються, роз`яснюються або надсилаються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 408 ч. 1 п. 3 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 129 ч. 1, ст. 374 ч. 3 п. 2 абз. 7 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави. 
Відповідно до вимог ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 23 ЦК України суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Врахувавши такі вимоги закону, судом апеляційної інстанції зроблено правильний висновок про те, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 250 000 грн не відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості і є явно заниженим, а рішення в цій частині прийнято без врахування усіх обставин. 
В обґрунтування зазначеного висновку апеляційний суд послався на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував, що через дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_8 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, яке призвело до її фізичних страждань, завданих внаслідок отриманих травм, подальшого тривалого лікування та реабілітації. Після ДТП ОСОБА_8 була доставлена до лікувального закладу у вкрай тяжкому стані та 14 днів перебувала в комі II ступеня. Після виходу зі стану коми і до теперішнього часу у                     ОСОБА_8 спостерігається часткова амнезія, вона півтора місяці лікувалася стаціонарно у КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради». Апеляційним судом встановлено, що зважаючи на численні тілесні ушкодження, які кваліфіковані як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення та докладно описані у висновку судової медичної експертизи № 180 від 05 листопада 2021 року, потерпіла ОСОБА_8   відчувала сильний біль, фізичні страждання, у юному віці перенесла кілька операцій та була прикута до ліжка. Отримані в ДТП травми позбавили ОСОБА_8 можливості самостійно себе обслуговувати, навчатися, вирішувати поточні справи, спілкуватися з оточуючими та однолітками, вона замкнулася в собі та перебуває у пригніченому стані, наявна рекомендація лікарів - нагляд психолога. Крім того у ОСОБА_8 виникли проблеми із неврологічним станом. Лікарями рекомендовано постійний нагляд, обстеження та лікування. В період лікування від спричинених травм та до теперішнього часу потерпіла ОСОБА_8 відчуває біль, у неї виникли порушення сну, постійні головні болі та супроводжується постійним фізичним болем. На даний час ОСОБА_8 вона не в повній мірі може читати та писати, самостійно майже не пересувається, хоча через біль намагається це робити та постійно потребує сторонньої допомоги. За станом здоров`я ОСОБА_8 не могла приймати участь у слідчих діях та у судовому засіданні. Апеляційним судом встановлено, що пережита неповнолітньою ОСОБА_8 ДТП змінила ритм та спосіб її життя назавжди.
З огляду на викладене, апеляційний суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної компенсації та мають для цього істотне значення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано збільшив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 до 498 143,31 грн, як про це було заявлено у цивільному позові та належним чином своє рішення мотивував.
Крім того, судом апеляційної інстанції також зроблено правильний висновок про те, що визначений місцевим судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 грн потерпілому ОСОБА_6 не відповідає вимогам розумності, справедливості та виваженості і є явно заниженим. 
Так, обґрунтовуючи своє рішення в цій частині, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував того, що через дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 було спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що призвело до його фізичних страждань, завданих внаслідок отриманих травм, подальшого тривалого лікування та реабілітації. Крім того, апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції також не було враховано, що у зв`язку з чисельними отриманими травмами потерпілий у неповнолітньому віці пройшов і дотепер продовжує проходити тривалий період лікування, зокрема знаходиться на «Д» - обліку в Лютеньській АЗПСМ з приводу травм. Таким чином, упродовж тривалого часу, дотепер потерпілий ОСОБА_6 переносить болісні відчуття внаслідок отриманих травм та переживає емоційний стрес, є непрацездатним, не має можливості повноцінно навчатися, його професійна придатність залишається обмеженою.
З огляду на викладене, апеляційний суд, оцінюючи в сукупності всі обставини, які підлягають врахуванню при визначенні розміру моральної компенсації та мають для цього істотне значення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов правильного висновку про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 до 100 000 грн.
Крім того, у своєму рішенні апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції неправильно було враховано факт перерахування обвинуваченим ОСОБА_4 ОСОБА_6 17000 грн. та ОСОБА_8 33000 грн., як такий, що впливає на розмір відшкодувань, що підлягають стягненню. При цьому, таке рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що відповідно до наданих суду квитанцій ОСОБА_4 перераховував ОСОБА_12 та ОСОБА_9 кошти як допомогу на лікування потерпілим від ДТП, а не як відшкодування моральної шкоди.
Отже, рішення прийнято апеляційним судом в межах заявленого цивільних позовів законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11  до  ОСОБА_4 та в межах доводів їх апеляційних скарг.
Ухвала апеляційного суду в частині вирішення цивільних позовів законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11  до  ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру та обсягу моральних страждань потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , встановлених апеляційним судом при дослідженні всіх обставин справи та відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог                            ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3