ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/2497/23	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
   головуючого судді Савицького Я.Ф.,
            суддів: Колоколова С.І.,
                                                            Разюк Г.П.,
секретар судового засідання – Андрущенко В.В.,
за участю представників учасників судового процесу:
від прокуратури: Дичко В.О., за посвідченням;
від позивача-1: не з`явився;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача-1: Швець К.О., за ордером;
від відповідача-2: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області 
на ухвалу Господарського суду Одеської області про залишення позову без розгляду 
від 08 листопада 2023 року (повний текст складено 15.11.2023)
у справі № 916/2497/23
за позовом Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі:
1. Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області
2. Головного управління Держгеокадастру в Одеській області
до відповідачів: 
1. Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Дружба народів”
2. Подільської районної державної адміністрації
про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору та додаткових угод до нього та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя суду першої інстанції: Бездоля Ю.С.
місце винесення ухвали: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 21.02.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 Керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (далі також – позивач-1, Сільська рада) та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі також – відповідач-2, Держгеокадастр) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Дружба народів” (далі також – відповідач-1, СВК «Дружба народів», Кооператив) та Подільської районної державної адміністрації Одеської області (далі також – відповідач-2, Подільська РДА), в якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 від 07.02.2018 “Про передачу в оренду СВК “Дружба народів” нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради”;
- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №1640-VІІ від 14.02.2019 “Про надання згоди на заміну сторони орендодавця у зобов`язаннях за договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та укладення додаткової угоди про внесення змін до договору”;
- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №4380-VII від 20.02.2020 “Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди”;
- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №4535-VІІ від 28.05.2020 “Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди”;
- визнати незаконним та скасувати рішення Куяльницької сільської ради №63-VІІІ від 09.12.2020 “Про внесення змін до договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 на території Куяльницької сільської ради та укладання додаткової угоди до договору оренди”;
- визнати недійсним договір оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 та додаткові угоди до нього №16/01-17 від 13.08.2018, №24/01-17 від 23.08.2018, №29/01-17 від 04.09.2018, №44/01-17 від 03.10.2018, №48/01-17 від 06.11.2018, №52/01-17 від 11.12.2018, №53/01-17 від 19.12.2018, №54/01-17 від 27.12.2018, №1 від 15.02.2019, №2 від 21.02.2020, №11 від 29.05.2020, №20 від 10.12.2020;
- застосувати наслідки недійсності договору оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018, а саме: зобов`язати “Дружба народів” (код ЄДРПОУ 03766990) повернути за актом приймання - передачі незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області державі в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04379835).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Подільською районною державною адміністрацією, при прийнятті спірного розпорядження та при укладанні спірного договору, перевищено повноваження, надані ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)”, що призвело до незаконної передачі в оренду СВК “Дружба народів” незапитаних паїв для товарного сільськогосподарського виробництва на території Куяльницької сільської ради (до реорганізації Нестоїтської сільської ради) Подільського району Одеської області, а відповідно – до порушенню інтересів держави, оскільки діями відповідачів підривається авторитет держави в особі органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території. Також прокурор зауважує, що з 01.01.2019 право розпоряджатись зазначеними земельними частками (паями) перейшло до повноважень Куяльницької сільської ради, у зв`язку з чим, у разі припинення договору оренди та додаткових угод до нього (у т.ч. шляхом визнання їх недійсними) нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) мають бути повернуті у розпорядження останньої. 
Підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом та представництва інтересів держави зазначено, що Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області та органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Однак, позивачами як органами, уповноваженими на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів щодо усунення порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду, а тому у прокурора достатньо підстав для відповідного звернення з даним позовом. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497/23 (суддя Бездоля Ю.С.) позов Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Дружба народів” та Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору і додаткових угод до нього та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без розгляду.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що земельні частки (паї), які були передані СВК “Дружба народів” в оренду за спірним договором оренди, не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад чи адміністрацій до моменту отримання їх власниками (колишніми членами КСП) державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки останні ще не скористались правом на оформлення права власності на земельну ділянку, але, таке право у них наразі наявне. Тому позовні вимоги прокурора у цій справі спрямовані на захист прав та інтересів не держави, а фізичних осіб - власників земельних часток (паїв), що свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді у даному випадку – відсутні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Керівник Подільської окружної прокуратури Одеської області звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497/23 скасувати та направити дану справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Прокурор вважає, що вищевказана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та наполягає на тому, що пред`явлення позову у даній справі обумовлено порушенням саме державних та громадських інтересів.
Обґрунтування апеляційної скарги відтворюють позицію прокурора, наведену у позовній заяві та доводи, зазначені у відповіді на відзив СВК “Дружба народів” на позовну заяву прокурора, надану останнім в суді першої інстанції.
З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019 у справі №902/569/17, узагальнені доводи прокуратури полягають у тому, що Подільською районною державною адміністрацією, при прийнятті спірного розпорядження та при укладанні спірного договору, перевищено повноваження, надані ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)”, оскільки за рішенням районної державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування, відповідно до наданих їм повноважень, надаватись в оренду можуть саме нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (при цьому, земельна ділянка об`єктом цивільних прав становиться з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї, а об`єктом оренди можуть бути земельні ділянки, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності), а не земельні частки (паї). 
В обґрунтування підстав звернення з даним позовом до суду в особі позивачів, прокурор зазначає, що з 01.01.2019 землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, що свідчить про те, що Куяльницька сільська рада як правонаступник Нестоїтської сільської ради є розпорядником спірних земель. При цьому, Куяльницькою сільською радою самостійно заходи щодо усунення відповідних порушень не здійснювались. Водночас, органи Держгеокадастру також повинні здійснювати контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, а у разі порушень земельного законодавства - можуть звертатись до суду, що не було у даному випадку здійснено. У зв`язку з тим, що прокурором був виявлений факт бездіяльності уповноважених органів щодо реагування на вказане вище порушення, останній вважає, що інший спосіб захистити інтереси держави, ніж звернення до суду, є неможливим. За твердженням прокурора, його реагування у даному разі спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання законності розпорядження землями сільськогосподарського призначення, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497/23; продовжено розгляд вказаної апеляційної скарги на розумний строк та призначено її розгляд на 07.02.2024 об 11:30 год.
08.01.2024 від Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Дружба народів” до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач-1 не погоджується з доводами останньої, вважає їх безпідставними; наводить свою правову позицію та просить залишити без змін ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497, а відповідну апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Зокрема, СВК «Дружба народів» звертає увагу на те, що посилання прокурора правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019 у справі №902/569/17 та визначена прокурором редакція ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” (щодо приписів ст. 13 цього Закону) не можуть братись судом до уваги, оскільки на час прийняття спірного розпорядження Подільською районною державною адміністрацією та укладення договору оренди з СВК «Дружба народів» (07.02.2018 року), ст. 13 вказаного Закону діяла в редакції від 27.06.2015 року, яка не передбачала обов`язкового формування земельної частки (паю) у земельну ділянку задля передачі в оренду. Крім того, на час укладення договору оренди, невитребувану землю неможливо було назвати ніяк інакше, ніж земельна частка (пай), оскільки колишніми членами КСП ще не було отримано на них документів, підтверджуючих право власності та не виділено в натурі на місцевості.
Також відповідач-1 зауважує, що правовідносини, які виникли в рамках справи №902/569/17, на яку посилається прокурор, не є тотожними із спірними та стосуються з`ясування наявності у ГУ Держгеокадастру повноважень виступати орендодавцем нерозподіленої (невитребуваної) частки (пая).
Отже, на переконання відповідача-1, Подільська районна державна адміністрація, надаючи СВК «Дружба народів» в оренду невитребувані паї колишніх КСП, діяла в межах повноважень, наданих законом, а тому розпорядження № 103/18 від 07.02.2018 та договір оренди № 13-17 від 07.02.2018 є законними.
Щодо представництва у спірних правовідносинах прокуратури, то СВК «Дружба народів» вказує, що враховуючи обставини даної справи, у разі, якщо б спірний Договір оренди був укладений з порушенням положень чинного законодавства, він би порушував інтереси власників саме земельних паїв і саме вони мали право звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, але ніяк не прокуратура в інтересах держави. В сво. Чергу, жодний із власників невитребуваних часток (паїв), які були передані в оренду СВК «Дружба народів» за спірним договором оренди, до суду з позовною заявою не звертався, що свідчить про те, що спірним договором не були порушені нічиї права.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.02.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2024 року о 12:00 год.
21.02.2024 в судове засідання з`явились представник прокуратури та представник СВК «Дружба народів». Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги. Представник відповідача-1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та, виклавши свою правову позицію по справі, просив залишити ухвалу суду першої інстанції в силі як обґрунтовану та законну.
Представники позивачів та відповідача-2 у зазначене судове засідання не з`явились, що у розумінні норми ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи.
У судовому засіданні 21.02.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла до наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції, 25.06.1996 КСП “Дружба Народів” був виданий державний акт на право колективної власності на землю, 4414,7 га, для виробництва товарної сільськогосподарської продукції; додатком до вказаного акту є список громадян-членів КСП.
Судом першої інстанції звернуто увагу на те, що матеріалами справи підтверджується, що власники сертифікатів на право на земельну ділянку частку (пай) брали участь у розподілі земельних ділянок та вибрали вказані земельні ділянки частки (паї).
При цьому, сертифікати на право на земельну частку (пай) прирівняні до правовстановлюючих документів та засвідчують право власників таких сертифікатів, які взяли участь у розподілі земельних часток, самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися земельною часткою (паєм), що узгоджується з положеннями п. 3 Указу Президента України №1529/99 від 03.12.1999 “Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки” (наведене зазначено у висновку Вищого господарського суду України, викладеними у постанові від 14.06.2017 у справі №913/927/16).
01.02.2018 головою правління СВК “Дружба Народів” подано заяву до Подільської державної адміністрації про заключення договору оренди на нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї), орієнтованою площею 211,76 га (87 паїв); до вказаної заяви були додані, зокрема, список невитребуваних паїв по Куяльницькій сільраді на 2018 рік, в якому відображені ПІБ фізичних осіб, номери ділянок, площа та кількість паїв; графічні зображення земельних ділянок.
Так, відповідно до списку не витребуваних паїв по Куяльницькій сільраді на 2018 с. Нестоїта, який є додатком до заяви голови правління СВК “Дружба народів” Грекова Р.К. від 01.02.2018, СВК “Дружба народів” в оренду передано невитребувані паї колишніх членів КСП “Дружба народів” №№ 981, 1130, 1195, 34, 1129, 1131, 1132, 811, 1191, 449, 335, 1133, 1135, 1244, 1026, 1196, 1141, 845, 257, 1198, 1193, 938, 16, 812, 97, 1187, 1138, 1185, 507, 1070, 1143, 1142, 1145, 379, 489, 1148, 785, 789, 1175, 1176, 903, 1247, 534-1, 1197, 1177, 1180, 534-2, 1052, 1183, 1182, 1051, 1181, 1155, 1156, 1152, 925, 823, 1153, 75, 892, 677, 951, 485, 1189, 484, 1098, 1186, 1157, 722, 1159, 1163, 1161, 867, 545, 1164, 81, 1099, 1173, 387, 1125, 856, 863, 1027, 1169, 1184, 1170, 1091, 1171.
Подільською районною державною адміністрацією Одеської області 07.02.2018 було прийнято розпорядження №103/18 від 07.02.2018 “Про передачу в оренду СВК “Дружба народів” нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) на території Куяльницької сільської ради”, яким в оренду СВК “Дружба народів” передано нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) орієнтовною площею 211,76 га ріллі (87 паїв), які розташовані за межами населених пунктів на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (до реорганізації - Нестоїтської сільської ради) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на один рік, але до моменту отримання їх власниками правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки.
Також 07.02.2018 між Подільською районною державною адміністрацією (орендодавець) та СВК “Дружба Народів” (орендар) укладений договір оренди земельної частки (паю) №13/01-17, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає оренду земельну (ї) частки (-и) (пай) незапитані паї для товарного сільськогосподарського виробництва; в оренду передається земельна ділянка загальною площею 211,76 га.
Договір оренди укладено на 1 рік; орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова форма - становить 8% від нормативно грошової оцінки вартості земельної ділянки, земельного частки (паю) та становить 4961,83 грн. за 1 земельну частку (пай) на рік; всього за 87 паїв - 431679,21 грн.; дія договору припиняється: у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі на (місцевості); у разі оформлення документів, що підтверджують перехід права власності у спадщину; в подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до договору.
Господарським судом встановлено, що матеріали справи свідчать про те, що після державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на частки (паї) за фізичними особами, між сторонами договору укладались додаткові угоди, в яких зазначалось про таку реєстрацію та змінювалась загальна площа переданих в оренду земельних ділянок.
Звертаючись з позовом у даній справі, прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №902/569/17, відповідно до якої Закон України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” не передбачає повноважень державних органів чи органів місцевого самоврядування передавати в оренду земельні частки (паї) до їх формування у земельні ділянки (ст. 13 названого Закону), а тому, на думку прокурора, оскільки спірні земельні частки (паї) є розподіленими (тобто власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) взяли участь у розподілі земельних ділянок та вибрали відповідні земельні ділянки), Подільською РДА при прийнятті спірного розпорядження та при укладанні спірного договору, перевищено повноваження, надані ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельний часток (паїв)”.
При цьому, прокурор звернувся до суду за захистом інтересів держави в особі Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. 
Однак, суд першої інстанції залишив позов прокурора без розгляду, виходячи з відсутності у останнього підстав для представництва, а тому апеляційний суд, надаючи оцінку доводам прокуратури щодо наявності підстав для представництва у даних спірних правовідносинах, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності, при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п. 3 ч. 1 якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, зокрема, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. 
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України „Про прокуратуру”, ч. 1 якої визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру”, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру” дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Вказане послідовно підтримується Великою Палатою Верховного Суду (див. постанови: від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України „Про прокуратуру”, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України „Про прокуратуру”, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Судова колегія звертає увагу, зокрема, на те, що подаючи позов щодо порушення інтересів держави в особі Куяльницької сільської ради, прокурор жодним чином не обґрунтовує чим саме порушені права та інтереси останньої.
У цьому контексті судова колегія вказує, що Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні” було доповнено п. 21 „Перехідних положень” Земельного кодексу України, та зокрема передбачено, що з дня набрання чинності зазначеним Законом (з 01.01.2019) землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Як зазначалось вище, у матеріалах справи міститься Державний акт на право колективної власності на землю Серія ОД №10 від 25.06.1996, відповідно до якого згідно рішення V сесії XXII скликання Нестоітської сільської ради від 29.04.1995, у колективну власність КСП „Дружба народів” Котовського району Одеської області передано 4414,7 га землі для ведення товарної сільськогосподарської продукції (т. 1 а.с.81-114).
При цьому, у матеріалах справи відсутні докази припинення КСП „Дружба народів” Котовського району Одеської області, якому видано Державний акт на право колективної власності на землю Серія ОД №10 від 25.06.1996.
Докази здійснення державної реєстрації права комунальної власності на спірні земельні ділянки також відсутні.
Крім того, апеляційна колегія зауважує, що стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, що з урахуванням положень ст. 5 Цивільного кодексу України, свідчить про те, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 
Таким чином, судова колегія враховує, що станом на дату прийняття спірного розпорядження Подільською районною державною адміністрацією та укладення договору оренди з СВК «Дружба народів» - 07.02.2018, Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" діяв в редакції від 27.06.2015 року.
Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження РДА) визначалось, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі, якщо відоме їх місцезнаходження.
Отже, визначеною редакцією Закону не передбачалось обов`язкового законодавчо встановленого обов`язку щодо формування земельної частки (паю) у земельну ділянку задля передачі її в оренду.
Відтак, беручи до уваги те, що відповідні редакції даного Закону не мають зворотної сили, а оскаржуване розпорядження РДА приймалось та спірний Договір оренди землі укладався до прийняття Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в новій редакції (яку застосовує прокурор) від 01.01.2019, судова колегія наголошує на тому, що приписи нової редакції ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" не може бути застосована до спірних правовідносин.
Відповідно і посилання прокурора на постанову Верховного Суду у справі №902/569/17 від 16.01.2019 є необґрунтованим, оскільки висновки суду касації інстанції стосуються саме аналізу ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в редакції після 01.01.2019.
Крім того, як правильно зазначив відповідач-1, правовідносини, які виникли в рамках справи №902/569/17 не є тотожними із даними спірними правовідносинами, оскільки у справі №902/569/17 досліджувалась наявність у ГУ Держгеокадастру повноважень виступати орендодавцем нерозподіленої (невитребуваної) частки (пая), а зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності (ч. 3 ст. 12 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження) 
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження), затверджено Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).
Пунктом 9 Порядку визначено, що результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів.
Відповідно до п.12 Порядку нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.
Як правильно вказав суд першої інстанції, за спірним Договором оренди земельної частки (паю) №13/01-17 від 07.02.2018 орендарю були передані земельні частки (паї) колишніх членів КСП “Дружба народів”. Передача вказаних паїв відбулась на підставі розпорядження Подільської районної державної адміністрації №103/18 “Про передачу в оренду СВК “Дружба народів” від 07.02.2018, яке було видано, зокрема, на підставі ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” 122 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження) та Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122.
Водночас, у чинній редакції (на дату звернення прокурора з позовними вимогами) ст. 13 Закону України “Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)” законодавцем передбачено, що у разі, якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.
Також у відповідності до вказаної статті (у чинній редакції) саме така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована.
Водночас, лише після 1 січня 2025 року невитребувані земельні частки (паї) зможуть набути статус земель комунальної власності, що свідчить про недоведеність прокурором наявності повноважень у позивачів здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
          Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.
З огляду на зазначене вище, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області – без задоволення.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 у справі №916/2497/23 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений та підписаний 26.02.2024.

Головуючий суддя                                                                      Савицький Я.Ф.

Суддя                                                                                          Колоколов С.І.

          Суддя                                                                                          Разюк Г.П.