Справа № 127/1820/22
Провадження № 22-ц/801/92/2024
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року	Справа № 127/1820/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року, ухвалене суддею Ан О.В., повне рішення складено 03 червня 2022 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
У січні 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку достроково заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862 від 11 березня 2019 року у сумі 79 547,13 грн, яка складається із наступної заборгованості: 61 036,73 грн – заборгованість за кредитом; 18 510,40 грн – заборгованість за відсотками.
Позов мотивований тим, що 11 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 55 559,91 грн до 11 березня 2023 року під фіксовану процентну ставку з дати видачі по 11 травня 2019 року – 0,01% річних, а з 12 травня 2019 року – 59,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Перед укладенням та підписанням договору позичальник 07 березня 2019 року звернувся до банку із заявою-анкетою для отримання кредиту.
Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, в строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору.
30 квітня 2021 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №014/0799/82/91837862/81-1/34881 до згаданого договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, відповідно до якої сторони договору збільшили строк кредиту до 73 місяців та встановили остаточну дату погашення кредиту – 11 квітня 2025 року. 
Також сторони домовилися тимчасово на період з 11 травня 2021 року по 10 серпня 2021 року зменшити розмір щомісячного платежу позичальника, підписали новий графік погашення кредиту, фактична заборгованість за кредитом збільшена на суму заборгованості за відсотками у сумі 7 350,42 грн. Фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту при перевищенні суми щомісячної заборгованості за відсотками над сумою щомісячної пільгової заборгованості збільшується на суму такого перевищення відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів.
Процес реструктуризації та капіталізації відсотків за кредитним договором повністю відображений у розрахунку заборгованості станом на 24 листопада 2021 року.
Всупереч вимогам п. 1.1.4, ст. 3 кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 24 листопада 2021 року заборгованість позичальника перед банком у загальному розмірі становить 79 547,13 грн.
На адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, яка виконана не була.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року задоволено позов у даній справі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862 від 11.03.2019 у сумі 79 547 гривень 13 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі – 61 036,73 грн; заборгованості за відсотками у розмірі – 18 510,40 грн.. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» судовий збір в сумі 2 481 гривні.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
У скарзі зазначає, що на правовідносини сторін розповсюджується дія і норми ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої обов`язковою умовою для можливості реалізації кредитором права вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту є закріплення такого права в першу чергу умовами самого договору про споживчий кредит, а також невиконання позичальником вимоги кредитова про дострокове повернення кредиту (не усунення порушення умов договору) протягом 30 днів з дня отримання позичальником такої вимоги. Наявність в матеріалах справи копії вимоги від 26 листопада 2021 року не може свідчити про її направлення і отримання вимоги відповідачем. Зміст укладеного між сторонами кредитного договору не містить умов про наявність у позивача права вимагати у відповідача здійснення дострокового повернення кредиту. Передбачений кредитним договором строк повернення кредиту спливає лише 11 квітня 2025 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом за два роки до закінчення строку кредитного договору. Вказана обставина є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову у повному обсязі. Сума кредиту становить 49999 грн, при цьому матеріали справи не містять пояснень того, на якій підставі позивач вважає, що станом на момент звернення до суду із позовом тіло кредиту збільшилося до 61 036,73 грн. Додаткової угоди, яка б збільшувала кредитний ліміт, позивачем до суду не надано. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачем на користь банку сплачено 64 374,36 грн, отже, судом не перевірено чи відповідає заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості обставинам справи та вимогам закону. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
12 грудня 2023 року, після призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції, від АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява, в якій товариство просило замінити по даній справі неналежного позивача АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Заява мотивована тим, що 19 червня 2023 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», керуючись ст. 512-519, ч. 3 ст. 656 ЦК України уклали договір відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862 від 11 березня 2019 року, що є позичальником за ним. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником АТ «Райффайзен Банк».
На підтвердження набуття прав нового кредитора у зобов`язанні заявником надано: копію договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»; копію витягу з Реєстру боржників №114/2-62 від 23.06.2023 до договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023, де під №2087 зазначено боржника ОСОБА_1 ..
Також 15 січня 2024 року від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надійшла заява, в якій товариство просило замінити по даній справі позивача АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з аналогічних підстав.
На підтвердження набуття прав нового кредитора у зобов`язанні заявником надано: копію договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»; копію витягу з Реєстру боржників №114/2-62 від 23.06.2023 до договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023, де під №2087 зазначено боржника ОСОБА_1 ; копію платіжної інструкції до договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023.   
Крім того встановлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2023 року у даній справі замінено сторону виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого документу №127/1820/22 від 08.07.2022 з АТ «Райффайзен Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0799/82/91837862 від 11.03.2019.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №1005/7136/2012 (провадження №61-18606св21) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначено, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.
Отже, наведені процесуальні та матеріальні норми законодавства надають право заінтересованій особі звернутися з відповідною заявою до суду, який на стадії розгляду справи по суті може здійснити заміну сторони її правонаступником.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що у спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору відступлення права вимоги №114/2-62 від 19.06.2023 з АТ «Райффайзен Банк» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», наявні підстави для залучення до участі у розгляді даної цивільної справи правонаступника позивача АТ «Райффайзен Банк» в особі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку та в повному обсязі АТ «Райффайзен Банк» не повернуті, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 79 547,13 грн.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений з урахування обставин даної справи та з дотриманням норм матеріального права.
Встановлено, що 07.03.2019 ОСОБА_1 підписала Заяву-анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою» №079991837862, відповідно до якої вона просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні. Сума кредиту становить 55 560,62 грн: 49 999 грн – сума без страховки; 5 561,62 грн – страховка. Кредит надано терміном на 48 місяців (а.с.11-12).
Цього ж дня ОСОБА_1 ознайомилася з Умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту по продукту «Кредит готівкою» (а.с.14).
11 березня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 55 559,91 грн; строк повернення до 11.03.2023, строк кредиту 48 місяців; призначення платежу: на придбання товарів, для задоволення власних потреб в розмірі 49 998 грн; на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 5 561,51 грн. Процентна ставка становить на період з 11.03.2019 по 11.05.2019 складає 0,01% річних, з 12.05.2019 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 59,9 % річних. Для погашення заборгованості по кредиту та нарахованих процентах відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.16-18).
Також 11 березня 2019 року  ОСОБА_1 ознайомилася під підпис:
- з розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, в якому визначено, що сума кредиту становить 55 559,51 грн; строк, на який надається кредит – 48 місяців; процентна ставка (% річних), пільгова на перші два місяці – 0,01%; процентна ставка(% річних), згідно умов договору – 59,90%; сума щомісячного платежу на перші два місяці пільгового періоду – 1 157,73 грн; 2 974, 22 грн. Форма погашення кредиту: щомісячно рівними платежами. Загальна вартість кредиту (у тому числі загальний розмір кредиту, проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за супутні послуги банку) становить  139 898,07 грн. Реальна річна процентна ставка – 58,34% (а.с.18 на звороті);
- з паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», в якому визначено, зокрема, основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тощо, а також графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с.12-13); 
- з графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів, в якому визначено: планову дату платежу; суму погашення основної заборгованості за кредитом; суму погашення процентів за користування кредитом; загальну суму погашення заборгованості за кредитом; залишок погашення суми основної заборгованості за кредитом  (а.с.19).
Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у сумі 55 559,51 грн (а.с.15).
30 квітня 2021 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №014/0799/82/91837862/81-1/34881 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0799/82/91837862 від 11 березня 2019 року, якою погоджено, що строк кредиту збільшено до 23 календарних місяці, тому дата останнього погашення кредиту 11 квітня 2025 року. Станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 50069,65 грн. Станом на дату застосування змін заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 10 162,63 грн, у тому числі: 2 812,21 грн – заборгованість з погашення суми кредиту; 7 350,42 грн – заборгованість з погашення процентів. З дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами і таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику. 
Також ОСОБА_1 погодилася із новим графіком повернення кредиту та інших платежів. Сума боргу станом на 11 травня 2021 року становила 58 330,15 грн. Сума боргу до погашення - 57 420,07 грн, погашення відсотків - 102 500,38 грн, а разом до погашення підлягало 159 920,45 грн (а.с.20-24).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24 листопада 2021 року становить в загальному 79 547,13 грн: 61 036,73 грн – заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом становить 1 505,30 грн; 18 510,40 грн – заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками становить 17 208,23 грн (а.с.6-8).
26 листопада 2021 року банк надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 26).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до його умов та вимог законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з метою отримання кредиту 07.03.2019 підписала Заяву-анкету для надання кредиту «Кредит готівкою» №079991837862 з умовами кредитування, а 11.03.2019 - договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування разом із додатками до нього, які містять погодженні сторонами умови кредитування (загальний розмір кредиту, строк кредиту, проценту ставку за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, зміну умов кредитування, відповідальність, тощо).
У подальшому 30.04.2021 ОСОБА_1 підписала додаткову угоду до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, а також графік повернення кредиту та інших платежів, якими визначено загальну суму боргу, а також суми боргу та відсотків, які підлягають до сплати до кінця строку дії договору.
За розрахунками банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 79 547,13 грн: 61 036,73 грн – заборгованість за кредитом; 18 510,40 грн – заборгованість за відсотками.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1  не спростований, доказів погашення заборгованості нею не надано, а тому колегія суддів вважає доведеним, що станом на 24.11.2021 відповідач мала заборгованість перед банком.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи не містять пояснення того, на якій підставі позивач вважає, що станом на момент звернення до суду із позовною заявою тіло кредиту, розмір якого визначений п.1.1.2 кредитного договору від 11.03.2019, збільшилося із 49 998 грн до 61 036,73 грн.
Вказана позиція відхиляється апеляційним судом, оскільки у подальшому 30.04.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, а також підписано графік повернення кредиту та інших платежів, відповідно до яких ОСОБА_1 зобов`язалася щомісячно здійснювати погашення заборгованості відповідно до узгодженого графіку. Додатковою угодою передбачено, що на підставі цієї угоди фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами. 
Вказаним графіком визначено нову суму боргу разом із відсотками, які підлягали до сплати позичальником, що залишено відповідачем поза увагою.
Також ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що відповідно до наданого банком розрахунку на погашення заборгованості нею було сплачено в загальному розмірі 64 374,36 грн, однак, сплачені нею кошти спрямовувалися банком на погашення як заборгованості за відсотками, так і заборгованості за кредитом. 
Як вбачається з розрахунку, залишок заборгованості визначений банком уже з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів. 
Нового розрахунку заборгованості, на спростування наданого банком розрахунку, ОСОБА_1 надано не було.
ОСОБА_1 зазначає, що в банку відсутні підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом через порушення вимог ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». 
Вказані доводи не заслуговують на увагу, адже, по-перше, відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 зазначила, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу.
Зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України.
Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.
Разом з тим, при існуванні складної змістової колізії застосуванню підлягають норми того нормативно-правового акта, який повно та точно врегульовує конкретні правовідносини, містить чіткі та зрозумілі положення, які забезпечують передбачуваність законодавства та відповідають законним очікуванням суб`єктів правовідносин.
А відтак, до застосування у даних спірних правовідносинах підлягають положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
По-друге, у п.п. 7.1.2 п. 7.1 договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 11 березня 2019 року зазначено, що у разі настання обставин дефолту (відповідно до п. 1.2 договору це обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані) кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов договору.
Згідно з п.7.2 договору, кредитор вправі скористатися цим правом та пред`явити позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин дефолту, зокрема, у разі порушення позичальником обов`язків щодо здійснення погашення кредиту.
Відтак, укладеним між сторонами договором передбачено право кредитодавця на пред`явлення позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту, і цим спростовуються твердження скаржника, що кредитним договором не передбачено право кредитодавця вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту.
По-третє, до позовної заяви банком додано копію вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 26 листопада 2021 року разом із доказами відправлення та отримання вказаної вимоги ОСОБА_1 ..
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  вказує, що наявність такої вимоги в матеріалах справи не може свідчити про її направлення і отримання вимоги відповідачем.
Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечує факту отримання вказаної вимоги та обставин, які в ній зазначені. Як і не заперечує факту порушення нею порядку погашення кредиту та процентів.  ОСОБА_1 не спростувала цього факту.
По-четверте, що стосується позиції ОСОБА_1 про те, що єдиним і належним доказом відправки та отримання повідомлення (вимоги) є цінний лист з описом вкладення, то п.12.7 укладеного між нею та банком кредитного договору такий порядок листування між кредитором та позичальником не передбачений. 
Посилання  ОСОБА_1 на постанову Великої Палати Верховного суду у справі №638/13683/15 від 26 травня 2020 року є безпідставним, оскільки у цій справі направлення позичальнику повідомлення (вимоги) цінним листом з описом вкладення було передбачено умовами договору.
Відтак,  апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 55, 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28) до участі у справі як правонаступника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (код ЄДРПОУ 14305909, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4-А).
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко