Справа № 462/4916/23                                Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 22-ц/811/2853/23                                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                30 січня 2024 року м.Львів 
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря - Марко О.Р.,
з участю: представника позивача - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500000 грн., завдану смертю його брата - ОСОБА_4 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталась 25.10.2022 року, близько 20:00 год., в районі перехрестя вулиць Широка - Доробок у м. Львові, за участі транспортного засобу марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від  04 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що вказаний позов необхідно пред`являти до роботодавця, оскільки з матеріалів справи, зокрема, із відзиву на позовну заяву та додатків до нього, вбачається, що відповідач на момент ДТП працював в ІП «Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед» з ненормованим робочим днем і для виконання трудових обов`язків йому надано в користування автомобіль марки «Шкода Октавія», однак, доказів на підтвердження того, що в момент ДТП він виконував свої трудові обов`язки, немає, тому, за відсутності таких доказів, висновок суду про неналежного відповідача є безпідставним.
Наголошує, що правомірність володіння відповідачем автомобілем марки «Шкода Октавія» підтверджується копією посвідчення водія, технічного паспорту та акту приймання-передачі транспортного засобу, які наявні в матеріалах справи.
24.01.2024 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду письмові пояснення (заперечення) щодо апеляційної скарги, в яких наголошує, що для відмови в задоволенні вказаного позову є дві самостійні підстави, зокрема, те, що відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 , а також те, що згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України, відповідальним за шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків, є роботодавець. Окрім того, звертає увагу, що шкода, заподіяна смертю ОСОБА_4 внаслідок ДТП, настала внаслідок грубої необережності потерпілого.
В судове засідання апеляційного суду сторона відповідача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений, в тому числі, й в особі свого представника - адвоката Гай О.О., клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у його відсутності.
Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.10.2022 року, близько 20:00 год., у м. Львові на перехресті вулиць Широка - Доробок сталась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участю транспортного засобу, марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у реанімаційному відділенні лікарні 01.11.2022 року.
За фактом вказаної ДТП внесено відомості в ЄРДР №12022141390000863 від 26.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, однак, 28.02.2023 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Зі змісту даної постанови встановлено, що причиною настання ДТП став факт виходу пішохода на смугу руху автомобіля марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на такій відстані, що водій ОСОБА_3 був позбавлений можливості уникнути наїзду, шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, а отже, в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і кримінальне провадження підлягає закриттю.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03.11.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Померлий ОСОБА_4 був рідним братом позивача ОСОБА_2 . 
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві (далі - ПрАТ) «Страхова компанія «Провідна».
Власником транспортного засобу, марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є ІП «Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед», з яким відповідач ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах і за ним був закріплений вказаний автомобіль, як службовий, згідно акту прийому-передачі від 20.02.2019 року, що стверджується довідкою від 25.07.2023 року.
Також ІП «Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед» підтверджено, що з 01.12.2020 року ОСОБА_3 переведено на посаду керівника групи по роботі з регіональними складами та контракторами головного офісу підприємства із встановленням графіку роботи з ненормованим робочим днем.
По даному страховому випадку, страховик забезпеченого транспортного засобу виплатив матері померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 80400 грн.
За загальним правилом, яке міститься у статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
За змістом ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Водночас, частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі - Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
Отже, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Пунктом 27.3 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Як вказувалось вище, страховиком забезпеченого транспортного засобу виплачено відшкодування моральної шкоди у розмірі 80400 грн. (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку: 12*6700 грн.), тобто в максимальному розмірі, матері померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , позаяк, позивач, який є рідним братом померлого, не відноситься до вказаного вище переліку осіб, які мають право на таке відшкодування, згідно із законом. Протилежного стороною позивача не доведено.
Доводи сторони позивача про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди в силу загальної норми статті 23 ЦК України, є безпідставними, оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні норми, які зазначені вище.
Правильним є й висновок суду про те, що згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України, відповідальним за шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обов`язків, є роботодавець.  
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного і обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для присудження позивачу морального відшкодування внаслідок смерті його рідного брата у названій вище ДТП, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 вересня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 09 лютого 2024 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                А.В. Ніткевич