П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/10035/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач -  Моніч Б.С.   
15 січня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Моніча Б.С. 
суддів:  Залімського І. Г.  Кузьмишина В.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: 
1) визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України щодо зарахування заробітної плати за період з травня 1989 року по листопад 1991 року, яку ОСОБА_1 отримував у Славутському МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" і за період лютого 1986 року по серпень 1989 року, яку ОСОБА_1 отримував у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж", до обчислення пенсії ОСОБА_1 ; 
2) зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести для ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.06.2021 з урахуванням заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував у Славутському МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" у період з травня 1989 року по листопад 1991 року, відповідно до виданої Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" довідки № 34 від 10.05.2018, та з урахуванням заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж" у період з лютого 1986 року по серпень 1989 року, відповідно до виданої архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради довідки № 04-01-484/2019 від 27.12.2019 та виплатити недоотримані ОСОБА_1 суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що до заяви про призначення пенсії додав довідку про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 № 34, виданої Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" та архівну довідку про заробітну плату від 27.12.2019 № 04-01-484/2019, видану архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж", однак відповідач вказав, що оскільки заявником не надано завірених копій первинних документів, на підставі яких видано довідки про заробітну плату, за результатами розгляду заяви визначено доцільність зарахування вищевказаних довідок. Питання зарахування довідок до заробітної плати для розрахунку пенсії буде вирішено за результатами надходження актів звірки.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зарахування заробітної плати при обчисленні пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки від 27.12.2019 №04-01-484/2019, виданої архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2022 з врахуванням довідки від 27.12.2019 №04-01-484/2019, виданої архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж", та з врахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь позивача судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 17.12.2019 отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку за Списком № 2.
Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідачем з урахуванням страхового стажу 32 роки 11 місяців 18 днів (враховано по 31.12.2021), в тому числі 10 років 9 місяців 5 днів – робота за Списком №2, коефіцієнт страхового стажу – 0,32917.
ОСОБА_1 надав пенсійному органу, зокрема, довідки про заробітну плату від 10.05.2018 №34, видану Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" та від 27.12.2019 №04-01-484/2019, видану архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж".
Відповідач повідомив, що вказані довідки не враховано при обчисленні пенсії, оскільки заявником не надано завірених копій первинних документів, на підставі яких видано довідки про заробітну плату.
Уважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області допущено бездіяльність щодо неперерахунку та невиплати позивачу пенсії з врахуванням довідки від 27.12.2019 №04-01-484/2019, виданої архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж", яка відповідає вимогам закону, що також підтверджено актом перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 20.06.2023 №2200-1104-1/3496.
В той же час суд відмовив у задоволені позовної вимоги щодо зарахування довідки про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34, виданої Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж", адже актом перевірки встановлено, що суми заробітної плати громадянина ОСОБА_1 , вказані у цій довідці за період роботи з 01.05.1989 по 30.11.1991 в Славутському монтажному управлінні ПАТ "Теплоенергомонтаж", не відповідають даним, зазначеним в первинних документах по нарахуванню заробітної плати за цей період, а саме: в квітні, серпні 1990 року суми заробітної плати вказані невірно; в червні-липні 1990 року за рахунок невірного розподілу відпускних; в листопаді 1991 року включено компенсацію за невикористану відпустку. 

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач стверджує, що відповідач був зобов`язаний провести для нього перерахунок пенсії з 01.06.2021 з урахуванням заробітної плати, яку він отримував у Славутському МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" у період з травня 1989 року по листопад 1991 року, відповідно до довідки від 10.05.2018 №34, і з урахуванням заробітної плати, яку він отримував у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж" у період з лютого 1986 року по серпень 1989 року, відповідно до виданої архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради довідки від 27.12.2019 №04-01-484/2019. Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив  норму ч.3 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і визнав недійсною усю повністю довідку Славутського МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж" №34 від 10.05.2018, тоді як повинен був зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести для позивача перерахунок пенсії з 01.06.2021, лише без врахування недостовірних відомостей (вказаних невірно сум заробітної плати в квітні, серпні 1990 року; в червні-липні 1990 року за рахунок невірного розподілу відпускних, без компенсації за невикористану відпустку в листопаді 1991 року), тому рішення суду в цій частині було прийнято з порушенням норм матеріального права.
Окремо позивач вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема апелянт зазначає, що норми ст. 122 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою недоплаченої суми пенсії. Зважаючи на те, що не проведення виплати належної суми пенсії таки особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, виплати недоплаченої суми пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком. Відтак, на думку позивача, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі лише в частині позовних вимог про зобов`язання вчинення певних дій за період з 01.12.2022 і повернення позовної заяви в частині позовних вимог щодо зобов`язання вчинити такі дії з 01.06.2021, неправильно застосував норми матеріального права, які гарантують право на соціальний захист у старості, та порушив норми процесуального права, а саме щодо права особи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту права на соціальний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказав на її безпідставність та необґрунтованість, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідач вважає законним та обґрунтованим.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, зокрема щодо відсутності підстав для обчислення пенсії позивача з врахуванням довідки про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34, виданої Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж", адже актом перевірки встановлено, що суми заробітної плати громадянина ОСОБА_1 , вказані в довідці про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34, не відповідають даним, зазначеним в первинних документах по нарахуванню заробітної плати, відтак суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції саме в цій частині. 
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон №1058-IV), статтею 1 якого страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч.1 ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Пунктом 2 частини першої статті 41 Закону №1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. (ч.3 ст.44 Закону №1058-IV)
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).
Згідно з п.2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (Абзац перший-другий підпункту 3 пункту 2.1 розділу II).
Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії. 
Згідно із ст.101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З аналізу наведених вище положень законодавства слідує, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є подання відповідної довідки та підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.
При цьому, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з ч. 3 статті 49 Закону № 1058-IV у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Пунктами 1-2 частини першої статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Отже відповідно до акту складеного за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 30.05.2023 №2200-1104-1/2981 довідка про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34, видана Славутським МУ ПАТ "Теплоенергомонтаж", на ім`я ОСОБА_1 , вважається недійсною, відтак відсутні підстави для врахування заробітної плати згідно вказаної довідки.
Згідно із актом складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 20.06.2023 №2200-1104-1/3496 довідка від 27.12.2019 №04-01-484/2019, видана архівним відділом виконавчого комітету Нетішинської міської ради за період роботи у Хмельницькому МУ ВАТ "Теплоенергомонтаж" ОСОБА_1 .
З акту встановлено, що суми заробітної плати громадянина ОСОБА_1 , вказані в довідці про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34, за період роботи з 01.05.1989 по 30.11.1991 в Славутському монтажному управлінні ПАТ "Теплоенергомонтаж", не відповідають даним, зазначеним в первинних документах по нарахуванню заробітної плати за цей період, а саме: в квітні, серпні 1990 року суми заробітної плати вказані невірно; в червні-липні 1990 року за рахунок невірного розподілу відпускних; в листопаді 1991 року включено компенсацію за невикористану відпустку (дані згідно таб.1). Від пояснень посадова особа відмовилась.
Зі змісту апеляційної скарги з`ясовано, що позивачем не заперечується факт невідповідності сум заробітної плати у вищевказані періоди, проте скаржник переконаний, що суд повинен був зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести для позивача перерахунок пенсії без врахування недостовірних відомостей (вказаних невірно сум заробітної плати в квітні, серпні 1990 року; в червні-липні 1990 року за рахунок невірного розподілу відпускних, без компенсації за невикористану відпустку в листопаді 1991 року).
Втім суд апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією позивача, оскільки актом складеним за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 30.05.2023 №2200-1104-1/2981 довідку про заробіток для обчислення пенсії від 10.05.2018 №34 визнано недійсною, та рекомендовано видати нову довідку. Відтак спірна довідка вважається недійсною у цілому, оскільки містить недостовірні дані, тому суд не вправі вважати інформацію, зазначену у довідці, правдивою. До того ж предметом вказаного спору не є перевірка відомостей зазначених у довідці №34 та надання оцінки акту від 30.05.2023, а саме можливість здійснення перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки. Отже у суду відсутні підстави для зарахування частини відомостей для здійснення перерахунку пенсії, оскільки уся довідка є недійсною.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що Пенсійним органом правомірно відмовлено у зарахуванні довідки №34 від 10.05.2018 для обчислення пенсії, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Крім того позивач не позбавлений права звернутись до Славутського монтажного управління ПАТ "Теплоенергомонтаж" та/або іншого підприємства, установи, організації для отримання довідки про заробіток для обчислення пенсії за період 1989-1991 роки з достовірними даними, та у подальшому надати її органам Пенсійного фонду.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі лише в частині позовних вимог про зобов`язання вчинення певних дій за період з 01.12.2022 і повернення позовної заяви в частині позовних вимог щодо зобов`язання вчинити такі дії з 01.06.2021, неправильно застосував норми матеріального права, які гарантують право на соціальний захист у старості, та порушив норми процесуального права, а саме щодо права особи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту права на соціальний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З приводу вказаних доводів колегія суддів зауважує, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог за період з 01.12.2022. 
Частинами 2-3 статті 293 КАС України визначено, що  учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.  
Отже ухвала про відкриття провадження належить до ухвал, які окремо не оскаржуються заперечення проти неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду, втім ухвала про відкриття провадження не містить обставин на які посилається та заперечує апелянт, вона лише містить інформацію щодо відкриття провадження в частині позовних вимог.
Обставини проти яких заперечує позивач викладені в ухвалі Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.06.2023 про повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 01.06.2021 по 30.11.2022, яка відповідно до норм ст.ст.293, 294 КАС України підлягає окремому оскарженню,
Отже у разі незгоди позивача із ухвалою про повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 01.06.2021 по 30.11.2022 позивач мав би оскаржити вказане рішення окремо у строки  встановлені ст.295 КАС України. 
До того ж прохальна частина апеляційної скарги не містить вимог щодо скасування ухвал суду першої інстанції від 22.06.2023, тому підсумовуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції не дає оцінку обставинам щодо повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 01.06.2021 по 30.11.2022, оскільки положеннями КАС України визначено інший порядок оскарження ухвали про повернення позовної заяви, який розглядається в другому апеляційному провадженні.
Таким чином доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 липня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Кузьмишин В.М.