КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                              
справа № 758/17078/21                                                 Головуючий у 1 інстанції: Анохін А.М.

провадження №22-ц/824/3095/2024                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
20 лютого 2024 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П., 
при секретарі: Курченко С.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс»  на рішення Подільського районного суду м. Києва від    09 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов`язання вчинити дії, -
 
в с т а н о в и в :
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд зобов`язати АТ «УкрСиббанк» провести реструктуризацію боргу ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» згідно договору №11282590000, визначеного за рішенням Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у цивільній справі № 756/3350/15-ц.
В обгрунтування позову зазначав, що в провадженні Оболонського районного суду 
м. Києва знаходилась цивільна справа №756/3350/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 06.10.2015 року скасовано та постановлено нове про часткове задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк».
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 67 003, 62 доларів США, яка включає в себе: заборгованість по кредиту - 63 598, 23 доларів США, -заборгованість по процентах - 3 405, 39 доларів США, заборгованість в розмірі 19 763, 24 грн, яка включає в себе: пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 16 408, 41 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором за період від 11 травня 2014 року до 11 вересня 2014 року в розмірі 4 721, 96 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1352, 33 доларів США та простроченої заборгованості по процентах - 3369, 63 доларів США та заборгованість в розмірі 2 581, 06 грн, яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 431, 07 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 2 149, 99 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1947, 58 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1 706, 42 грн.
Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 361, 75 грн.
27 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року залишено без змін.
Позивач зазначав, що після скасування заочного рішення та прийняття нового рішення Київським апеляційним судом примусове стягнення примусового виконання рішення не відбувалось. Він належним чином виконував свої зобов`язання перед банком, а останній платіж був у квітні 2014 року, а саме, 14.04.2014 року.
У зв`язку з набранням чинності Закону України №1381-IX від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування», 16 липня 2021 року позивач звернувся із заявою про реструктуризацію боргу до ПАТ «УкрСиббанк», яку направив одразу за двома адресами ПАТ «УкрСиббанк»: проспект Московський, 60, м. Харків, 61050, вул. Мечнікова, 11, м. Київ, 01021.
Відповідачем було отримано заяву 19.07.2021 року, про що свідчать оригінал рекомендованого повідомлення про вручення уповноваженій особі за дорученням у відділенні Київ-21 з індексом 01021.
20 липня 2021 року АТ «УкрСиббанк» повідомив позивача про прийняття його заяви в роботу на його номер телефону НОМЕР_1 .
Позивач зазначав, що жодної відповіді він не отримав, що змусило його повторно 10.09.2021 року звернутись до відповідача із заявою про реструктуризацію боргу, яка була отримана відповідачем 14.09.2021 року, оскільки питання по суті не було вирішено, позивач просив повторно провести реструктуризацію його, ОСОБА_1 , боргу перед АТ «УкрСиббанк» згідно договору №11282590000, визначеного за рішенням Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року. Вказував також, що в разі необхідності надання додаткових матеріалів чи інформації, просив повідомити його за номером телефону НОМЕР_1 чи письмовим листом за адресою: АДРЕСА_1 .
01 жовтня 2021 року АТ «УкрСиббанк» направило на його адресу листа з відмовою в проведенні реструктуризації боргу.
Вказував, що за результатами зазначеного розгляду повідомлено, що банк не може задовольнити клопотання, викладене в заяві від 13.09.2021 року про проведення реструктуризації за договором про надання споживчого кредиту №11282590000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 10.01.2008 року, подана з пропуском строку, визначеного положеннями Закону України, у зв`язку з чим, за прямою вказівкою Закону - АТ «УкрСиббанк», як кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених Законом України. Роз`яснено, що інший строк на подання заяви може бути встановлений судом у разі визнання судом поважних інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності п.п.3 п. 7 Закону.
Вважаючи вказану відмову неправомірною та такою, що порушує права позивача, гарантовані Законом України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381-IX 21.04.2021 року, так як він вчасно (16.07.2021 року) звернувся до відповідача, про що надав відповідні докази, а посадові особи відповідача засобами електронного зв`язку повідомили його про прийняття заяви в роботу та ніяких застережень не вказали.
Зазначав, що ним було вжито всіх можливих заходів щодо позасудового врегулювання спору, однак відповідач з надуманих мотивів безпідставно відмовив йому в проведенні реструктуризації його, ОСОБА_1 , боргу перед ПАТ «УкрСиббанк» згідно договору №11282590000, визначеного за рішенням Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року, що змусило його звернутись до суду з вказаним позовом.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року позов задоволено.
Зобов`язано АТ «УкрСиббанк» провести реструктуризацію боргу ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» згідно договору №11282590000, визначеного за рішенням Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року.
Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скарга обґрунтована тим, що вочевидь постає питання, що судом першої інстанції в повній мірі не досліджено усі доводи сторін та докази по справі і не надано їм всебічну обґрунтовану оцінку. 
Суд першої інстанції не аналізуючи дійсної наявності підстав проведення реструктуризації, не аналізуючи докази, робить висновки щодо зобов`язання AT «УКРСИББАНК» провести реструктуризацію боргу ОСОБА_1 згідно договору 
№ 11282590000, при цьому, з наданих документів та заяв ОСОБА_1 не вбачалось, що останній взагалі підпадає під категорію осіб, які мають право на реструктуризацію зобов`язань, адже об`єм наданої інформації (зміст заяви) не дозволяв це зробити банку і суду в тому числі, але не враховуючи зазначене, суд першої інстанції повністю відкинув доводи AT «УКРСИББАНК», що у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань, беручи до уваги поверхові ознаки виключно такі, як наявність валютного зобов`язання ОСОБА_1 , забезпечені іпотекою та не аналізуючи інших документів та підстав встановлених Законом.
Додатково необхідно зазначити, що у відповідності до умов Договору факторингу №17/12/3/2021 від 17.12.2021 року укладеного між AT «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КИЇВ ФІНАНС» право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором було відступлене до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КИЇВ ФІНАНС» 17.12.2021 року. На даний час правонаступником готуються документи для заміни сторони у відповідних процесах.
В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс»  з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скарга обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 не виконав свої процесуальні обов`язки, не залучив до судового провадження у справі №758/17078/21 належного відповідача ТОВ «ФК «Київ Фінанс», у зв`язку з чим рішення Подільського районного суду м.Києва від 14.04.2023 року є протиправним та таким, що прийняте без належного відповідача, а отже підлягає скасуванню.
Вказує, що зміст та правову природу Договору відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного між Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Заявником, останній є правомірним правонаступником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та має право користуватися усіма матеріальними та процесуальними правами правонаступника відповідно до чинного законодавства України.
ОСОБА_6 - представник ОСОБА_1 подав до апеляційного суду відзив, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду відповідачів щодо обов'язку АТ «УкрСиббанк» реструктуризувати борг позивача, а дії відповідачів свідчать про їх бажання уникнути цивільної відповідальності в правовідносинах. що склалися та не виконувати обов'язки, покладені на них Законом України №1381-IX від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів. наданих в іноземній валюті» та відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування». 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача позивачу у проведенні реструктуризації з означених підстав є протиправною, а тому  за заявленим способом захисту підлягало поновленню право позивача шляхом зобов'язання вчинити дії, а саме, провести реструктуризацію відповідно до закону.
Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної  інстанції за  результатами розгляду  апеляційної скарги  має право: скасувати судове рішення повністю  або частково  і ухвалити  у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа №756/3350/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року апеляційну скаргу задоволено частково, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18.06.2015 та рішення Апеляційного суду міста Києва від 06.10.2015 року скасовано та постановлено про задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк» частково.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 67 003, 62 доларів США, яка включає в себе: заборгованість по кредиту - 63 598, 23 доларів США, -заборгованість по процентах - 3 405, 39 доларів США, заборгованість в розмірі 19 763, 24 грн, яка включає в себе: пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 16 408, 41 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором за період з 11 травня 2014 року по 11 вересня 2014 року в розмірі 4 721, 96 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1352, 33 доларів США та простроченої заборгованості по процентах - 3369, 63 доларів США та заборгованість в розмірі 2 581, 06 грн, яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 431, 07 грн та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 2 149, 99 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1947,58 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1 706, 42 грн.
Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 361,75 грн.
Постановою Верховного Суду від 27.05.2021 касаційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року залишено без змін.
Відповідно до частини 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами щодо виконання договору про надання споживчого кредиту №11282590000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 10.01.2008 року доказуванню не підлягають, оскільки вказані обставини встановлені Постановою Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року.
Після скасування заочного рішення та прийняття нового рішення Київським апеляційним судом від 06.02.2019 року примусове виконання судового рішення не відбувалось. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання перед банком, а останній платіж був у квітні 2014 року, а саме 14.04.2014 року.
У зв`язку з набранням чинності Закону України №1381-IX від 13 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» 2, 16 липня 2021 року позивач звернувся із заявою про реструктуризацію боргу до ПАТ «УкрСиббанк».
Позивач повторно 10.09.2021 року звернувся до відповідача із заявою про реструктуризацію боргу, яка була отримана відповідачем 14.09.2021 року, у зв`язку з тим, що питання по суті не було вирішено, позивач просив повторно провести реструктуризацію його, ОСОБА_1 , боргу перед АТ «УкрСиббанк» згідно договору №11282590000, визначеного за рішенням Київського апеляційного суду від 06.02.2019 року.
Листом від 01.10.2021 АТ «УкрСиббанк» направило на адресу позивача відмову в проведенні реструктуризації боргу, посилаючись на набрання пунктом п.п.3 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» від 13 квітня 2021 року №1381- IX 21.04.2021 року, за загальним правилом, строк сплинув 23.07.2021 року - кінцева дата отримання банком заяви про проведення реструктуризації. При цьому звернуто увагу, що п.п.3 п. 7 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» передбачає випадки, коли строк є відмінним від загального. Також, якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позивальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці. Відповідач зазначив, що до заяви не додано доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування інших строків, окрім загального тримісячного строку, а також не надано доказів того, що строк на подання заяви пропущено з поважних причин та відсутнє клопотання про подовження строку на подання заяви.
За результатами зазначеного розгляду повідомлено, що банк не може задовольнити клопотання, викладене в заяві від 13.09.2021 про проведення реструктуризації за договором про надання споживчого кредиту №11282590000 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) від 10.01.2008 року, подана з пропуском строку, визначеного положеннями Закону України, у зв`язку з чим, за прямою вказівкою Закону - АТ «УкрСиббанк», як кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених Законом України. Роз`яснено, що інший строк на подання заяви може бути встановлений судом у разі визнання судом поважних інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності п.п.3 п. 7 Закону.
Рішенням суду лише встановлено наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту.
Заявником не надано необхідних документів для проведення реструктуризації, що є необхідною умовою для розгляду питання про проведення реструктуризації зобов'язань за Кредитним договором відповідно до положень Закону, у зв'язку з чим  АТ «УкрСиббанк», як кредитор, звільняється від обов'язку проведення реструктуризації зобов'язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених Законом України.
Як вбачається з матеріалів справи, надіслані на адресу АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 заяви про реструктуризацію не містять обов'язкових реквізитів, визначених підпунктом 4 п.7 Розділу 1V «прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».
Проте, суд виходив лише з причин пропуску строків, не досліджуючи інших причин відмови банком ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації. Не беручи до уваги, що останнім не надано необхідної інформації та необхідного пакету документвів саме ждля проведення реструктуризації.
Суд, розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, не дав належну оцінку поясненням відповідача, не аналізував наявних доказів, що підтверджують, або спростовують доводи позивача. 
У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року зазначено, що, зокрема, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Однак, рішення суду першої інстанції не є належним чином мотивованим. 
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Матеріали справи, подані докази та обставини справи в їх сукупності з урахуванням того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, свідчать про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам ЦПК України. 
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин даної справи у їх сукупності з наявними доказами, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, АТ «УКРСИББАНК» колегія суддів вважає, що Подільський районний суд м. Києва дійшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог у справі №758/17078/21. 
Крім того, відповідно до апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» позов пред'явлено до неналежного відповідача.
Так, згідно зі ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у ч.1, 2 ст.51 ЦПК України, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміну неналежного відповідача здійснюють у порядку, визначеному ЦПК України.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета й підстав спору є правом позивача.
Проте, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконують під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для підмови в ното задоволенні.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 204/8118/14-ц. 
Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не виконав свої процесуальні обов`язки, так як не залучив до судового провадження у справі №758/17078/21 належного відповідача - ТОВ «ФК «Київ Фінанс» у зв`язку з чим рішення Подільського районного суду м.Києва від 09.05.2023 року є протиправним та таким, що прийняте без належного відповідача, а отже підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити.
Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Київ Фінанс» судовий збір по 1 362 грн. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційні скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» задовольнити. 
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРЮО та ФОП 09807750) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.  
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» (код ЄДРПОУ 43385046) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 13 березня 2024 року.

Головуючий:  

Судді: