П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/19344/22	

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Бітова А.І.,
- Крусяна А.В.,
при секретарі судового засідання – Коблова А.О., 
за участю представника відповідача - Клюкіна К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

29 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Костенка С.К. № 1770к від 29 листопада 2022 року про звільнення.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на підставі постанови Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №420/13321/20, оскаржуваним наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 1770к від 29.11.2022 року скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури від 22 березня 2022 року №467к про поновлення його на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. Позивач зазначив, що наказ від 29.11.2022 року порушує його конституційні гарантії в частині права на працю і є незаконним по суті. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що третьою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення від 19.11.2020 № 18 «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації» за наслідками складеного 15.10.2020 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, в ході якого позивач набрав 62 бали, що було менше ніж прохідний – 70 балів. Внаслідок цього наказом керівника Одеської обласної прокуратури від 23.12.2020 № 3046к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 30.12.2020. За наслідками судового оскарження позивачем вказаного рішення кадрової комісії та наказу про звільнення, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 420/13321/20, серед іншого, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органах прокуратури з 30.12.2020. На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду, наказом керівника обласної прокуратури від 22.03.2022 № 467к поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. Проте, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.11.2022 задоволено касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури та скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. У зв`язку зі скасуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022, як підстави для видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді та визнання Верховним Судом того факту, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації та первинний наказ від 23.12.2020 № 3046к про звільнення ОСОБА_1 є законним, 29.11.2022 наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 1770к скасований наказ від 22.03.2022 № 467к7 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. 
Відповідач наголосив, що після скасування Верховним Судом рішення суду апеляційної інстанції про поновлення ОСОБА_1 на посаді, у відповідача відсутній обов`язок щодо продовження трудових відносин з позивачем. Враховуючи, що оскаржуваний наказ керівника обласної прокуратури містить посилання на постанову Верховного Суду від 17.11.2022 року, як доказ наявності факту, який має наслідком його прийняття, тому при його виданні Одеська обласна прокуратура діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про прокуратуру».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголошує, що судом першої інстанції не враховано, що рішеннями Конституційного Суду України від 01.03.2023 і від 13.09.2023 року визнані неконституційними окремі положення Закону № 113-IX щодо правового статусу прокурорів у зв`язку із реорганізацією органів прокуратури. 
Крім того, апелянт зазначив, що через відпустку та лікарняний судді першої інстанції його справа розглянута з порушенням розумних строків розгляду трудового спору. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із відмовою суддею Дубровною В.А. у задоволенні його відводу та, як наслідок, щодо розгляду справи неповноважним судом.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, через електронний кабінет адвоката. У зв`язку із неповідомленням про причини неявки в судове засідання колегія суддів вважає таку неявку без поважних причин, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.313 КАС України). 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 з 03.03.2005 року проходив службу в органах прокуратури Одеської області, у тому числі з 15.12.2015 року займав посаду прокурора Іллічівської місцевої прокуратури, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 03.03.2005 року ( т.1  а.с. 157-163).
23 грудня 2020 року наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 3046к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України “Про прокуратуру” з 30.12.2020 року на підставі рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 19.11.2020 № 18 «Про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації» ( т.1 а.с. 51-52).
Не погодившись із зазначеними наказом та рішенням кадрової комісії, позивач звернувся до суду в межах адміністративної справи № 420/13321/20.
Рішенням Одеського окружного адміністративного судом від 04.10.2021 року у справі № 420/13321/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 та заборону проходити інші етапи атестації; визнання протиправним та скасування рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора №18 від 19 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації та припинення участі в атестації; визнання протиправним та скасування наказу керівника Одеської обласної прокуратури №3046 к вiд 23 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року; поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури або на рівнозначнiй посаді та в органах прокуратури України з 30 грудня 2020 року; стягнення з Одеської обласної прокуратури середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час вимушеного прогулу – відмовлено ( т.1 а.с. 148-156).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора від 15 жовтня 2020 року про неуспішне проходження атестації прокурором ОСОБА_1 та заборону проходити інші етапи атестації.
Визнано протиправним та скасовано рішення третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора № 18 від 19 листопада 2020 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації та припинення участі в атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ виконуючого обов`язки керівника Одеської обласної прокуратури Безрукого Т. №3046к від 23 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 30 грудня 2020 року.
Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 328 569 (триста двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) 48 коп. з відповідним відрахуванням обов`язкових податків та платежів до бюджету та спеціальних фондів.
У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 – відмовлено ( т.1 а.с. 53-64).
22 березня 2022 наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 467к скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури №3046к від 23 грудня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі п. 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 30 грудня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 31.12.2020 року. Підстава – заява ОСОБА_1 , постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 420/13321/20 ( т.1 а.с. 199).
24 березня 2022 року наказом керівника Одеської обласної прокуратури № 467к  у зв`язку з поновленням за рішенням суду ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, а також у зв`язку з припиненням функціонування місцевих прокуратур Одеської області і початком роботи окружних прокуратур Одеської області з 15 березня 2021 року відповідно до наказу Генерального прокурора «Про день початку роботи окружних прокуратур» від 17.02.2021 № 40, тимчасово визначити робоче місце ОСОБА_3 у Біляївській окружній прокуратурі Одеської області за адресою: м. Біляївка, вуя. Незалежності 11. Керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області Болгару О.В. зобовязано забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням ОСОБА_1 вимог Правил внутрішнього службового розпорядку прокурорів Одеської обласної прокуратури та окружних прокуратур Одеської області, затверджених наказом керівника обласної прокуратури від 29 04.2021 № 119 ( т.1 а.с. 200).
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.11.2022 у справі № 420/13321/20 задоволено касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури, скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 та залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року ( т.1 а.с. 65-77).
29 листопада 2022 керуючись ст. 11 Закону України “Про прокуратуру” керівник Одеської обласної прокуратури наказом за № 1770к скасував наказ керівника Одеської обласної прокуратури № 467к від 22.03.2022 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області. Підстава - постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.11.2022 року у справі № 420/13321/20.
Вважаючи даний наказ відповідача таким, що прийнятий в порушення конституційних та міжнародних гарантій юридичної визначеності остаточного судового рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що якщо суд касаційної інстанції скасував постанову апеляційної інстанції, і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення на підставі рішення Верховного Суду.           Постанова Верховного Суду від 17.11.2022 у справі №420/13321/20 стала іншим юридичним фактом, який припинив чинність юридичних наслідків постанови П`ятого апеляційного адміністративного сулу від 16.02.2022 у вигляді поновлення на роботі позивача. Тобто, рішення суду касаційної інстанції у спорі, який виник, є правоскасувальним (правоприпиняючим) юридичним фактом, із настанням якого трудові правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано касаційним судом, припинилися.          Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст.129 та ст.129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно із ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється  обов`язковість судових рішень  являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
За приписами ч.2, ч.3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Приписами ст.370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,- за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).
За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 звільнено з органів прокуратури наказом №3046к від 23.12.2020 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.10.2021 року по справі № 420/13321/20 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову, зокрема, щодо скасування наказу про звільнення № 3046к. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/13321/20, скасовано рішення суду першої інстанції та, серед іншого, скасовано наказ №3046к від 23.12.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора і органів прокуратури з 30.12.2020 та зобов`язано поновити його на посаді.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року у справі № 420/13321/20, 22 березня 2023 року Одеською обласною прокуратурою видано наказ № 467к, яким скасовано наказ від 23.12.2020 року № 3046 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора і органів прокуратури з 30.12.2020 та поновлено останнього на посаді прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області з 31.12.2020 року.
Постановою Верховного Суду по справі № 420/13321/20 від 17 листопада 2022 року касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Одеської обласної прокуратури задоволено. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2022    року скасовано, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021  року у справі №420/13321/20 – залишено в силі.
Ключовим у цьому випадку для вирішення спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення про поновлення на роботі.
Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 у справі № 2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 у справі № 460/10065/21, за аналогічних обставин, виснував, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Враховуючи обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, у суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Одеській обласній прокуратурі, відсутні законні підстави для невиконання остаточного судового рішення, що в даному випадку має наслідком скасування наказу, яким поновлено позивача на посаді (на підставі рішення, яке скасовано судом касаційної інстанції).
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції стосовно того, що якщо суд касаційної інстанції скасував постанову апеляційної інстанції, і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі, яким в даному випадку фактично був наказ від 22.03.2022 № 467к, втрачає свою силу.
Щодо посилань ОСОБА_1 на неконституційність окремих положень Закону України «Про прокуратуру», судова колегія звертає увагу, що зазначені обставини не впливають на спірні правовідносини, оскільки при вирішенні цієї справи питання законності звільнення позивача з органів прокуратури у зв`язку із непроходженням атестації не вирішується, оскільки таке вирішено під час розгляду справи №420/13321/20.
Стосовно доводів апеляційної скарги про розгляд цієї справи неповноважним суддею, якій заявлено вмотивований відвід, судова колегія звертає увагу на наступне.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 року ухвалено визнати необґрунтованою подану адвокатом ОСОБА_1 - Богомоловою Іриною Георгіївною заяву від 15.05.2023 року про відвід судді Дубровної В.А., передано заяву адвоката Богомолова Григорія Юрійовича - Богомолової Ірини Георгіївни про відвід для вирішення питання заявленого відводу судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року суддею Корой С.М. підтверджено відсутність підстав для відводу від розгляду цієї справи у судді Дубровної В.А. та у задоволенні заяви представника позивача про відвід головуючої судді Дубровної В.А. у справі №420/19344/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу  відмовлено.
З викладеного слідує, що при розгляді заяви про відвід, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.31 КАС України, а отже доводи апеляційної скарги про розгляд цієї справи неналежним складом суду не знайшли своє підтвердження.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія

                                                  П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 18 січня 2024 року.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 А.І. Бітов
          
          Суддя:                                                                                          А.В. Крусян