П О С Т А Н О В А
іменем  України 
08 січня 2024 року 	 	справа 340/5977/22	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Ясенова Т.І., Головко О.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 (суддя Кравчук О.В.) про повернення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ:

          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.01.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №9/3-705 від 08.09.2022.
          Позивачем 26.05.2023 подана заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
          Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 заява повернута. Суд послався на абзац 10 частини 1 статті 167 КАС України, відповідно до якого, до заяви, скарги, клопотання, заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання іншим учасникам справи.  
          В апеляційній скарзі позивач просить дану ухвалу скасувати. Вказує, що надав копію заяви про встановлення судового контролю для направлення відповідачу. 
          Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Хорнсбі проти Греції зазначено що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожній особі розгляд судом спорів про її цивільні права і обов`язки. У такий спосіб реалізується право на суд, найважливішим аспектом якого є право доступу до правосуддя, тобто право звертатись до суду в цивільних справах. Однак це право стало б ілюзією, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не діючим на шкоду однієї із сторін. Важко уявити, що стаття 6 Конвенції, докладно описуючи надані сторонам процесуальні гарантії – справедливий, публічний, швидкий розгляд, залишила реалізацію судових рішень без захисту. Якщо вважати що стаття 6 Конвенції говорить тільки про доступ до правосуддя і судового процесу, то це, імовірно, привело б до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що договірні держави зобов`язались дотримуватись, коли вони ратифікували Конвенцію. Виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як невід`ємна частина суду в розумінні статті 6 Конвенції. 
          З урахуванням того, що права ОСОБА_1 , захищені рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.01.2023, майже рік фактично не відновлюються з вини відповідача, заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є цілком обгрунтованою.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене, своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права і свобод визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
На переконання колегії суддів, повернення заяви про встановлення судового контролю лише з тієї підстави, що не додані докази її надсилання відповідачу, - є проявом невиправданого, надмірного формалізму, який не узгоджується з принципом верховенства права та завданням адміністративного судочинства, направленого на своєчасне вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів фізичних осіб, створює штучні перепони у доступі громадянина до суду та є явно непропорційним. 
Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України, якщо заяву, клопотання, заперечення подано без додержання частини 1 цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву, клопотання, заперечення без розгляду.
ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю у відповідності до статті 382 КАС України з копією для відповідача та відсутні будь-які перешкоди для призначення заяви до розгляду з направленням копії заяви на адресу ГУ ПФУ в Кіровоградській області разом з ухвалою суду. Іншими словами, зазначена судом першої інстанції причина повернення заяви про встановлення судового контролю ніяким чином не перешкоджає її розгляду.
Верховний Суд в постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 звернув увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до неправомірного обмеження права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд повинен переконатись в тому, що застосовані заходи не обмежують та не знижують можливості доступу до правосуддя таким чином, що порушується сам зміст цього права. Обмеження буде неспівмірним з положенням стаття 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету та якщо не існує розумної співмірності між застосованими заходами і переслідуваною метою (Уейт і Кеннеді проти Німеччини). Право на доступ до суду буде порушеним, коли регулювання не переслідує мету правової безпеки і належного управління правосуддям, а являє собою бар`єр, який перешкоджає особі добитись розгляду по суті своєї справи (Цалкізіс проти Греції). Надмірний формалізм може суперечити практичному та ефективному праву доступу до суду. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову по суті (Белеш проти Чехії, Волчлі проти Франції). Є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі юридичної визначеності та належного здійснення правосуддя, а утворюють перепону, яка перешкоджає вирішенню справи (Карт проти Туреччини, Есім проти Туреччини, Ефстатіу проти Греції).     
          Керуючись статтями 241 – 244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
          Скасувати ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.07.2023.
Направити справу для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду. 
                      
Постанова набирає законної сили з 08.01.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      Т.І. Ясенова 

                               судді                                                                      О.В. Головко