УХВАЛА
 
19 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 523/19401/19
провадження № 61-3073ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними, застосування наслідків недійсності правочину,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ПАТ «МТБ Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними, застосування наслідків недійсності правочину.
Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки в ухвалах та рішенні суду від 15 травня 2023 року у справі № 523/19401/19. 
Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, заяву ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалах та рішенні суду від 15 травня 2023 року у справі № 523/19401/19 залишено без задоволення. 
02 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про виправлення описок у даті ухвалення судових рішень.
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення передбачено пунктом 19 частини першої статті 353 ЦПК України. 
Отже, оскарження в касаційному порядку ухвали суду першої щодо відмови у виправленні описки після її перегляду в апеляційному порядку у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 05 вересня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними, застосування наслідків недійсності правочину.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                            М. М. Русинчук
                                                                                                                        Д. А. Гудима 
                                                                                                                        Є. В. Краснощоков