Номер провадження: 33/813/78/24
Номер справи місцевого суду: 522/14896/22 
Головуючий у першій інстанції Іоніді К.В. 
Доповідач Дришлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дришлюка А.І. 
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю., 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Канікаєва Юрія Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 26 вересня 2023 року по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн (а.с. 63-66).
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Канікаєв Юрій Олегович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на відеозаписах з боді-камер представників поліції, наявних у матеріалах справи, відсутній момент зупинення автомобіля та безпосередньо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто в суду не було належних підстав для встановлення складу правопорушення. У результаті чого висновок суду першої інстанції є хибним, так як жодних допустимих доказів, на підтвердження вини апелянта, надано не було. Разом з тим, апелянт вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено щодо його прав та обов`язків, зокрема права на мовчання, що у свою чергу є істотним порушенням прав і свобод людини. ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що Приморським районним судом м. Одеса не надано належної уваги факту того, що навіть якби апелянт керував транспортним засобом, із матеріалів справи не вбачається будь-яких порушень Правил дорожнього руху, також відсутні документи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вказаних норм, отже у представників поліції були відсутні підстави задля проведення огляду. Таким чином апелянт не зобов`язаний був виконувати вимоги працівників поліції та усі складені відносно нього процесуальні документи є неналежними та недопустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж, відповідно до норм чинного законодавства, у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, такий огляд проводиться у найближчому медичному закладі, якому надано право на проведення такого огляду. У зазначеному письмовому направленні на огляд на стан сп`яніння, має бути зазначено конкретний заклад, де проходитиме перевірка, особисті дані водія та час видачі направлення, однак представниками поліції не було направлено ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу. У матеріалах справи міститься відповідне письмове направлення, однак серед матеріалів та долучених відеозаписів, відсутні будь-які докази отримання вказаного письмово направлення водієм. Окрім вищенаведеного, апелянт вказує, що під час розгляду справи не взято до уваги клопотання захисника, про виклик свідків та допит поліцейських, котрими було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, також не розглянуто письмові пояснення свідка, що у свою чергу допомогло б у з`ясуванні дійсних обставин справи (а.с. 73-87).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.10.2023 року року було відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 13.11.2023 року о 11 год. 40 хв. (а.с. 85-86).
В судове засідання з`явився представник апелянта – адвокат Канікаєв Юрій Олегович, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржувану постанову просив скасувати та провадження по справі закрити. Свідки, котрі викликалися за клопотанням представника апелянта до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Докази здійснення відповідного виклику наявні в матеріалах справи (а.с. 101-102). За згодою представника апелянта, вирішено продовжити розгляд справи за фактичною явкою.
Дослідивши матеріали справи, наведенні доводи апелянта, апеляційним судом встановлено наступне.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.10.2022 серії ААД №359638; даними роздруківкою результату тесту ОСОБА_1 №233 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за формою встановленою у додатку 4 до Інструкції № 1452/735 з підписом останнього про згоду з результатами огляду на стан сп`яніння; даними письмового направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2022 року за формою встановленою у додатку 1 до Інструкції № 1452/735; даними відеозаписів з портативних відео реєстраторів поліцейських: №471334, №474935, №475652, що містяться на доданому оптичному диску, зокрема № 471334 на якому водій ОСОБА_1 близько 22 год. 40 хв. 11.10.2022 року на запитання поліцейського підтверджує факт керування вищезазначеним транспортним засобом, після чого на його вимогу проходить огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу, результат якого складає 1,99 ‰ (проміле), після чого на запитання поліцейського повідомляє про незгоду з результатом та небажання їхати на огляд до закладу охорони здоров`я (з 1:17:50).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Матеріалами протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №359638 встановлено, що ОСОБА_1 11.10.2022 року близько 22 год. 20 хв. в м. Одеса по вул. Новощіпний ряд 15, керував транспортним засобом Nissan Maxima, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 7510 (ARLM 0405), із результатом 1,99 проміле, до закладу охорони здоров`я проїхати відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положенням ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею КУпАП є саме встановлення факту керування особою транспортним засобом, на що в свою чергу посилається апелянт як на підставу скасування оскаржуваної постанови суду, оскільки на його думку, наявними матеріалами справи не підтверджуються даний факт. Натомість, зазначений факт керування транспортним засобом вбачається з наявних матеріалів справи, а саме відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, котрий в повній мірі фіксує та відтворює події, що відбувалися в день складення протоколу. Згідно даного відеозапису, особа ОСОБА_1 , в ході спілкування із працівниками поліції особисто повідомив про факт керування зазначеним в протоколі транспортним засобом (01 год. 19 хв. 09 сек. відео), а саме, зазначивши, що перебував за кермом даного автомобіля, з метою здійснення відповідного перепакування авто, у зв`язку із отриманням даного авто певних механічних пошкоджень. З даного відеозапису також вбачається, що працівниками ринку «Привоз» також було повідомлено, що саме зазначена в протоколі особа була за кермом транспортного засобу, в тому числі й свідком ОСОБА_2 , котрий дослівно повідомив працівнику поліції, що «бачив, як дана особа вийшла з машини». При цьому, слід зазначити, що будь-яких клопотань щодо виклику в судове засідання для надання відповідних пояснень з-приводу подій вказаних в протоколі, особи, яка згідно пояснень ОСОБА_1 зафіксованих на відеозапис, перебувала за кермом транспортного засобу до моменту пошкодження даного автомобіля та відповідно здійснення ОСОБА_1 відповідних дій, спрямованих на перепакування транспортного засобу, останнім не заявлялося ні в суді першої інстанції, ні безпосередньо в апеляційному суді. Відповідно, враховуючи зазначені обставини справи в своїй сукупності, зважаючи на те, що особою відносно якої в подальшому складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП особисто підтверджувався факт керування транспортним засобом, до моменту зупинки даного автомобіля посередині проїжджої частини вул. Новощіпний ряд 15, у зв`язку із виникненням певних механічних пошкоджень даного авто, апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта в цій частині. Разом з тим, слід зазначити, що саме знаходження даного транспортного засобу на проїжджій частині та наявність відповідних механічних пошкоджень стало підставою для вчинення працівниками поліції певних заходів, спрямованих на з`ясування обставин подій та встановлення особи водія.
В подальшому, як вбачається з вказаного відеозапису, оскільки в ході спілкування з ОСОБА_1 у працівників поліції виникли підозри щодо наявності в останнього ознак алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти відповідний огляд безпосередньо на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» та згідно роздруківки, наявної в матеріалах справи, результат становив 1,99 проміле. У зв`язку із проходженням даного огляду, до протоколу було долучено відповідний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння із зазначенням результату такого огляду та згідно змісту якого в графі «з результатами згоден» міститься особистий підпис ОСОБА_1 (а.с. 4). Відповідний екземпляр даного акту в тому числі було вручено особі відносно якої складено протокол.
При цьому, згідно відеозапису, останньому також було запропоновано проїхати до спеціалізованого закладу охорони здоров`я, який розташований на Ак. Воробйова, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився (09 хв. 18 сек. відео). Також в матеріалах міститься відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою проходження огляду на стан сп`яніння від 11.10.2022 року, із зазначенням відомостей щодо особи, яку направляють на огляду, перелік виявлених ознак алкогольного сп`яніння, відомості щодо приладу за допомогою якого проводився огляд з результатами, в тому числі й безпосередньо відомості щодо закладу охорони здоров`я, до якого працівниками поліції було запропоновано проїхати для проходження огляду ОСОБА_1 . Зазначені обставини, в свою чергу, також спростовують відповідні доводи апелянта в цій частині.
Будь-яких інших істотних та обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП апелянтом наведено не було. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Однак, враховуючи вищенаведені обставини справи в своїй сукупності, апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності доповнення оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеса від 26 вересня 2023 року в частині мотивування, а в іншій частині – залишенню без змін.
На підставі викладеного та керуючись 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 26 вересня 2023 року – змінити та доповнити в частині мотивування.
В іншій частині залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                          А.І. Дришлюк