У Х В А Л А
 
05 березня 2024 року
м. Київ
справа № 523/4415/14-ц
провадження № 61-2474ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сердюка В. В.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 січня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони стягувача за виконавчими документами та 
ВСТАНОВИВ: 
У травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулося до суду з заявою, в якій просило замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчими документами, виданими Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4415/14-ц.
Вказувало, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 
від 11 вересня 2014 року у справі № 523/4415/14-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 21 вересня 2007 року 
№ 21-13/88-К у розмірі 59 453,48 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 3 615,31 грн, пеню у розмірі 8 838,38 грн, штраф в розмірі 9 792,41 грн.
26 лютого 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99.
За змістом пункту 84 додатку № 1 до договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26 лютого 2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитним договором від 21 вересня 2007 року № 21-13/88-К.
ТОВ «Констант Солюшенс» сплачено ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 договору до моменту набуття чинності договором у розмірі 1 568 700,27 грн без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням від 13 лютого 2020 року № 35.
19 червня 2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року у справі № 523/4415/14-ц з 
ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс» відносно боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
09 січня 2024 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року в частині заміни стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні за виконавчим документом, виданим Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4415/14-ц, стосовно боржника ОСОБА_1 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви 
ТОВ «Консалт Солюшенс» у цій частині.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
10 лютого 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду 
м. Одеси від 19 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 09 січня 2024 року, в якій просить ухвалу Суворовського районного суду 
м. Одеси від 19 червня 2020 року скасувати, постанову Одеського апеляційного суду від 09 січня 2024 року в частині, якою їй відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, скасувати. Прийняти нову постанову про скасування ухвали суду першої інстанції.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене 
у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень 
за пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що обмежило їй доступ до правосуддя, висновок суду є помилковим. 
Вказує, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, належним чином не повідомив її про постановлену ухвалу від 19 червня 2020 року. Вона не була обізнана про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не отримувала судову кореспонденцію. 
Суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 18 січня 2023 року у справі 
№ 947/15524/20.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.
Крім того, заявниця просить зупинити виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 09 січня 2024 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
ОСОБА_1 не обґрунтувала необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень. Незгода з оскаржуваними судовими рішеннями як така не є підставою для зупинення їх виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
Заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судових рішень, у задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси 
від 19 червня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 09 січня 
2024 року.
Витребувати із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/4415/14-ц за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про заміну сторони стягувача за виконавчими документами.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси 
від 19 червня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 09 січня 
2024 року до закінчення касаційного провадження.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                О. М. Ситнік
                                                                                                                  Є. В Петров
                                                                                                                 В. В. Сердюк