Постанова
Іменем України
 
12 березня 2024 року     
                    
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/8009/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
за участю секретаря Марченка М. С.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на рішення Дніпровського районного суду м. Києва
 
від 23 березня 2023 року
 
у цивільній справі №754/10081/21 Дніпровського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
 
про переведення прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди
 
                                У С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                ОСОБА_2 (далі - відповідач - 1), Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПрАТ «ХК «Київміськбуд», Товариство, відповідач - 2) про переведення прав інвестора, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову посилалася на те, що у квітні 2018 року, вона разом із ОСОБА_2 , в період перебування з останнім у зареєстрованому шлюбі, придбали п`ятикімнатну квартиру, шляхом укладення Попереднього договору купівлі-продажу квартири з ПрАТ «ХК «Київміськбуд».
За умовами указаного Попереднього договору, сторони зобов`язалися в майбутньому укласти Договір купівлі-продажу квартири №1620 у житловому будинку №5 з проїздом, 8-ий пусковий комплекс, секція №8 П (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_2 » (пункт 1.1 Попереднього договору).
Відповідно до пункту 1.2 Попереднього договору від 18 квітня 2018 року, основний Договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 календарних днів із дня державної реєстрації майбутнім продавцем права власності на майно.
Вартість майна складала 2 627 152,01 грн, на день підписання вказаного Договору, які були сплачені позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 у повному обсязі (пункт 2.2 Попереднього договору).
Позивачка вказувала, що сторонами досягнуто згоди відносно того, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» зобов`язується здати в експлуатацію багатоквартирний будинок протягом одного року, однак в обумовлені сторонами терміни будинок зданий не був. У зв`язку із цим, вона 23.12.2020 звернулася до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» через свого представника із запитом про надання інформації щодо стадії будівництва, термінів здачі в експлуатацію житлового будинку, орієнтовну вартість квартири та наявної заборгованості у подружжя по оплаті її повної вартості.
У відповідь на запит відповідачем було надіслано лист від 29 грудня 2020 року з повідомленням про те, що багатоквартирний будинок зданий в експлуатацію 06 жовтня 2020 року, вартість придбаної колишнім подружжям ОСОБА_1 нерухомості збільшилася та становить                                     2 640 753,88 грн, у результаті проведення остаточних замірів площі квартири.
Прибувши в офіс до відповідача - 2, після отримання відповіді на адвокатський запит їй повідомили, що вартість квартири збільшилася на 13 603,87 грн. Вважала, що відповідач - 2 неправомірно збільшив вартість квартири, оскільки покупці були відсутні при замірах площі квартири.
Жодних письмових повідомлень від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» щодо необхідності проведення доплат (розрахунку заборгованості) за результатами остаточних обмірів площі квартири на її адресу не надходило. 
Вказала, що зі слів працівників відповідача - 2 їй стало відомо, що ОСОБА_2 відмовився вносити частину заборгованості вартості квартири. 
А їй працівники ПрАТ «ХК «Київміськбуд» відмовляють у прийнятті коштів та наданні реквізитів для оплати, обґрунтовуючи свою відповідь тим, що оплата заборгованості по квартирі повинна здійснюватися разом з другим інвестором - ОСОБА_2 .
У подальшому вона отримала лист ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від 21.05.2021, у якому Товариство повідомило про розірвання Попереднього договору купівлі продажу квартири від 18.04.2018 в односторонньому порядку, на підставі пункту 4.2 цього договору, у зв`язку з тим, що між сторонами не проведено остаточних розрахунків по оплаті вартості квартири після кінцевих обмірів житлового приміщення - 13 601,87 грн, без ПДВ, за 0,82 кв.м.
Вважає, що відповідачі, увійшовши у змову, намагаються привласнити собі квартиру, за яку вона розрахувалася в повному обсязі відповідно до умов Попереднього договору та у подальшому вживала всіх необхідних заходів для здійснення остаточного розрахунку заборгованості за квартиру.
На її думку, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» уникає виконання взятих на себе зобов`язань, змушуючи її у примусовому порядку відмовитися від своєї частки у побудованій квартирі.
08 червня 2021 року та 14 червня 2021 року вона зверталася до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» із заявою про вжиття негайних заходів щодо врегулювання спору та надання їй реквізитів для оплати остаточної вартості квартири, однак звернення залишилися без відповідного реагування.
У зв`язку з відмовою ОСОБА_2 у подальшому оплачувати повну вартість квартири та оформлювати право власності на квартиру, позивачка вважає, що вона набула право сплатити ПрАТ «ХК «Київміськбуд» всю суму вартості спірної квартири, включаючи частину яку повернуто ОСОБА_2 у зв`язку із розірванням Попереднього договору, та заборгованості, яка утворилася після здійснення остаточного заміру площі квартири, що надасть їй право оформити одноособово право власності на вказане житлове приміщення.
Зазначає, що діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, розмір якої нею оцінено у 100 000 грн.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила суд:
- перевести право інвестора ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , у зв`язку з його відмовою від своїх зобов`язань, що передбачені Попереднім договором купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є. В. (реєстровий №754);
- зобов`язати ПрАТ «ХК «Київміськбуд» укласти з ОСОБА_1 . Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , видати свідоцтво по право власності на вказану квартиру на її ім`я;
- стягнути з відповідачів на її користь 100 000 грн моральної шкоди та судові витрати.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року у задоволенні позову  ОСОБА_1  відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі                  2 724 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 и на користь ОСОБА_2 витрати з оплати правової допомоги в сумі 31 320 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з підстав не виконання ОСОБА_1 умов попереднього договору, оскільки не взяв до уваги, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» у відповідності до умов договору не повідомило її про необхідність доплати за договором, внаслідок збільшення вартості квартири на 13 603,87 грн після здійснення остаточних замірів площі квартири.
 
Вказувала, що ОСОБА_2 відмовився сплачувати повну вартість квартири, а тому у неї є можливість оформити право власності на квартиру одноособово. Також додала, що кошти на квартиру сплачувалися під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , а відтак спірна квартира є спільною сумісною власністю, але враховуючи, що останній відмовився від своєї частини, то в неї з`явилося право здійснити оплату вартості квартири повністю. 
 
Також вважала необґрунтованим рішення суду і в частині стягнення з неї витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів їх понесення відповідачем.
 
Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги зазначила обставини та норми матеріального права, на які посилалася в позовній заяві.
 
За наведених обставин просила скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
 
Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду залишити без змін.
 
Відповідач ПрАТ «ХК «Київміськбуд» також заперечив проти апеляційної скарги та подав відзив, в якому посилаючись на відсутність обставин, які б вказували на порушення прав ОСОБА_1 , просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 23 березня 2023 року залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року скасовано постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Представник позивачки - ОСОБА_4 в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити.
 
Представник відповідача ПрАТ «ХК «Київміськбуд» - Пожидаєв І. В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити без задоволення. Пояснив суду, що спірна квартира вже реалізована Товариством та власниками квартири є інші фізичні особи.
 
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .
Суд перевірив законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача ПрАТ «ХК «Київміськбуд», дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2020 року.
18 квітня 2018 року між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Незнайком Є. В. та зареєстрований в реєстрі за №754.
Відповідно до пункту 1.1. Попереднього договору, за цим Договором сторони зобов`язуються в майбутньому в строк та на умовах, визначених цим Договором, укласти договір купівлі-продажу квартири №1620 у 8 (восьми) - секційному житловому будинку №5 (п`ять) з проїздом, 8-й (восьмий) пусковий комплекс, секція №8 (вісім), II (друга) черга будівництва в об`єкті: «Реконструкція існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_2 ». Зазначений в пункті 1.1 цього Договору об`єкт нерухомості, щодо якого сторони зобов`язуються укласти Основний Договір, має загальну проектну площу 158,38 (сто п`ятдесят вісім цілих тридцять вісім сотих) кв.м, кількість кімнат - 5 (п`ять), розташований на 25-26 (двадцять п`ятому тире двадцять шостому) поверхах.
Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. Попереднього договору, Основний Договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 (дев`яноста) календарних днів із дня державної реєстрації Майбутнім Продавцем права власності на Майно та за умови виконання Майбутніми Покупцями вимог п. 1.4 та                п. 1.5 цього Договору. Вартість Майна, що є предметом цього Договору, формується виходячи з вартості за 1 кв.м.
Відповідно до пункту 1.5. Попереднього договору, кінцеві розрахунки між сторонами здійснюються після обмірів суб`єктом господарювання, що проводить технічну інвентаризацію, та отримання майбутнім продавцем технічного паспорту на майно, відповідно до фактичної площі майна, виходячи з вартості 1 кв.м, визначеної в п. 2.2 цього договору.
Якщо фактична площа майна менша ніж площа, вказана в пункті 1.1 цього договору, то майбутній продавець повергає майбутнім покупцям різницю суми, виходячи з вартості 1 кв.м майна, визначеної в п. 2.2 цього договору, до дати укладення сторонами основного договору. Повернення коштів здійснюється за письмовою заявою майбутніх покупців в безготівковій формі на їх банківські рахунки, про які майбутні покупці зобов`язуються повідомити майбутнього продавця в заяві.
Якщо фактична площа майна перевищує площу, вказану в п. 1.1 цього договору, різниця суми сплачується майбутніми покупцями майбутньому продавцю виходячи з вартості 1 кв.м майна, визначеної в п. 2.2 цього договору. Оплата має бути здійснена майбутніми покупцями після отримання від майбутнього продавця відповідного повідомлення (усно, письмово, телефоном, факсом, повідомленням мобільного зв`язку тощо), але у будь-якому разі не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати укладення основного договору, вказаної в п. 1.2 цього договору.
У пункті 1.2 Попереднього договору сторонами узгоджено, що основний договір сторони зобов`язуються укласти протягом 90 (дев`яноста) календарних днів із дня державної реєстрації майбутнім продавцем права власності на майно та за умови виконання майбутніми покупцями вимог п. 1.4 та п. 1.5 цього Договору.
Відповідно до пунктів 3.2.1., 3.2.3. Попереднього договору, майбутні покупці зобов`язуються: здійснити оплату вартості майна, відповідно до п. 1.4 та п. 1.5. цього договору, до підписання та нотаріального посвідчення основного договору. Не змінювати в односторонньому порядку строк (термін) підписання та нотаріального посвідчення основного договору та умови продажу майна (зокрема, вартість, обов`язки щодо строку передачі майна майбутнім покупцям тощо).
Згідно з пунктами 4.2., 4.3., 4.4. Попереднього договору, сторони домовилися, що у разі порушення майбутніми покупцями терміну та/або обсягу сплати вартості майна, зазначеної в п. 2.2. цього договору, та не здійснення належної оплати майбутніми покупцями в терміни, згідно п. 1.4. та/або п. 1.5. цього договору, майбутній продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення повідомлення рекомендованим листом на адресу майбутніх покупців, вказану в цьому договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання цього договору (надалі - повідомлення про розірвання). Після закінчення 5-денного терміну з дати направлення повідомлення про розірвання, цей договір вважається розірваним в повному обсязі, а майбутній продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього договору майно іншим особам, а зобов`язання сторін за цим договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів. У випадку, передбаченому п. 4.2. та п. 4.3. цього договору, майбутній продавець повертає майбутнім покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим договором. Майбутній продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення майбутніми покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо майбутні покупці не надали реквізити майбутньому продавцю, майбутній продавець залишає кошти в своєму розпорядженні до моменту надання майбутніми покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть майбутні покупці.
Відповідно до положень пунктів 4.5., 4.6. Попереднього договору, сторони домовилися, що у разі не укладення майбутніми покупцями основного договору, у зв`язку з тим, що майбутні покупці ухиляються від укладення основного договору у визначений в п. 1.2. цього договору термін, цей договір вважається припиненим. В такому випадку, після закінчення 30-денного терміну з дати, визначеної у п.1.2. цього договору, майбутній продавець повертає майбутнім покупцям на банківські рахунки кошти за вирахуванням штрафу в розмірі 5% від суми, внесеної за цим договором. Майбутній продавець не несе відповідальності за порушення строків повернення коштів у разі не повідомлення майбутніми покупцями своїх банківських реквізитів. У випадку, якщо майбутні покупці не надали реквізити майбутньому продавцю, майбутній продавець залишає, кошти в своєму розпорядженні до моменту надання майбутніми покупцями таких реквізитів та витребування коштів. Ризик неотримання коштів несуть майбутні покупці.
Після закінчення 30-денного терміну з дати припинення договору відповідно до п. 4.5. договору, майбутній продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього договору майно іншим особам, а зобов`язання сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов`язку повернення коштів.
Згідно з Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 жовтня 2020 року було присвоєно об`єктам нерухомого майна - житловому будинку № 4 (четвертий пусковий комплекс) та житловому будинку № 5 (п`ятий пусковий комплекс) у складі проекту реконструкції існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на                      АДРЕСА_2 , поштові адреси: житловому будинку АДРЕСА_6 ; житловому будинку АДРЕСА_7 .
Сертифікатом №ІУ123201006537, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 06 жовтня 2020 року, засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 .
01 червня 2020 року ТОВ «КИЇВСЬКИЙ ЦЕНТР ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_7 , згідно якого загальна площа (м2) вказаного об`єкту нерухомості - 159,2 м2.
23 грудня 2020 року адвокат Гарницький П. П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» із адвокатським запитом про надання інформації щодо стадії будівництва будинку, у якому подружжя ОСОБА_1 придбало вищевказану квартиру, орієнтовної її вартості та наявності/відсутності заборгованості.
29 грудня 2020 року, у відповідь на вказаний адвокатський запит                   ПрАТ «ХК «Київміськбуд»  направило представнику ОСОБА_1 лист, в якому повідомило, що об`єкт реконструкції існуючого комплексу будівель під житлово-офісний комплекс з приміщеннями громадського призначення на АДРЕСА_2 першої, другої та третьої черги введений в експлуатацію згідно сертифікату №ІУ123201006537, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України від 06 жовтня 2020 року. Зазначеному об`єкту присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_7 .
Також у  цьому листі повідомили, що за попереднім договором сплачено 2 627 15,01 грн (п. 2-3), а на час надання інформації вартість квартири складає 2 640 75,88 грн (відповідно до п. 1.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018 року №2451) (п. 4) (т. 1, а. с. 15). 
Факт отримання вище зазначеного листа від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» позивачкою визнано шляхом викладення цих обґрунтувань у позовній заяві.
20 квітня 2021 року ПрАТ «ХК «Київміськбуд»  направив листа обом інвесторам  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за відповідними поштовими адресами лист №01695/0/2-21 з повідомленням про необхідність додаткової оплати решти вартості квартири в сумі 13 601,87 грн, без ПДВ, що відповідає 0,82 кв.м, виходячи із вартості 1 кв. м - 16 587,65 грн. При цьому зазначено, що згідно отриманих ПрАТ «ХК «Київміськбуд» даних від ТОВ «Київський центр інвентаризації» фактична загальна площа квартири становить 159,20 кв. м, що відповідає вартості квартири в сумі  2 640 753,88 грн. Зазначені кошти підлягають оплаті протягом 10 (десяти) банківських днів з дати відправлення вказаного листа.
28 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до голови правління                 ПрАТ «ХК «Київміськбуд» Кушніра І. М. із заявою, у якій вказав, що отримав повідомлення 25 квітня 2021 року про необхідність виконання договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2018 року за реєстровим номером 2451, у зв`язку із чим повідомив про те, що відмовляється від умов договору, а саме виконання умов у повному обсязі та просив повернути кошти на його рахунок, який надав у окремій заяві від 28 квітня 2021 року.
21 травня 2021 року ПрАТ «ХК «Київміськбуд» звернулося із листами до інвесторів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які було направлено останнім на відповідні поштові адреси, у яких повідомлялося про те, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» письмовим повідомленням (вихідний лист №01695/0/2-21 від 20 квітня 2021 року) на виконання умов п. 1.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2018 року за реєстровим №2451, повідомило інвесторів про необхідність додаткової сплати вартості майна за фактичними даними від ТОВ «Київський центр інвентаризації» протягом 10 (десяти) банківських днів з дати відправлення повідомлення. На день направлення зазначеного листа кінцевих розрахунків не було проведено. Відповідно до умов п. 4.2. договору та враховуючи неналежну оплату вартості майна майбутніми покупцями, ПрАТ «ХК «Київміськбуд» в односторонньому порядку розриває Договір. Договір вважатиметься розірваним в повному обсязі після закінчення 5-денного терміну з дати направлення цього повідомлення. Просили, на виконання умов п. 4.4 договору, надати банківські реквізити майбутнього покупця 1 та майбутнього покупця 2, з відміткою фінансової установи, для перерахування коштів, сплачених за Договором.
01 червня 2021 року інвестору ОСОБА_2 було перераховано кошти у розмірі 1 247 897,20 грн (1/2 частка вартості майна) згідно умов попереднього договору від 18 квітня 2018 року №2451.
Відповідно до довідки ПрАТ «ХК «Київміськбуд» №2451 від 24 травня 2021 року до попереднього договору купівлі-продажу квартири №2451 від 18 квітня 2018 року, майбутніми інвесторами ОСОБА_2 та                   ОСОБА_1 було внесено 2 627 152,01 грн коштів, що відповідає        158,38 кв.м, характеристика житлового будинку (адреса забудови): ж/б АДРЕСА_8, п.к. 60 (ІІ черга) (секція 8), Дніпровський район м. Києва ; характеристика квартири: № 1620, поверх: 25-26; загальна площа: 159,20 кв.м; кількість кімнат: 5.
Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
В постанові від 17.01.2024 Верховний Суд, скасовуючи постанову апеляційного суду від 12.07.2023, якою було залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, зазначив, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив, чи отримано  ОСОБА_1 від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» лист №01695/0/2-21 від              20 квітня 2021 року або інше відповідне повідомлення щодо необхідності здійснення додаткової оплати решти вартості квартири в сумі                              13 601,87 грн, та чи було у зв`язку із цим ПрАТ «ХК «Київміськбуд» дотримано процедуру та строки, визначені Попереднім договором від                      18 квітня 2018 року щодо можливого його розірвання в односторонньому порядку.
Також Верховний Суд звернув увагу на те, що слід надати оцінку тому факту, що у зв`язку з відмовою  ОСОБА_2 у подальшому оплачувати повну вартість квартири та з огляду на повернення йому 01 червня 2021 року забудовником коштів у розмірі 1 247 897,20 грн (1/2 частка сумісно сплаченої вартості квартири) позивачка як сторона договору неодноразово висловлювала намір самостійно сплатити ПрАТ «ХК «Київміськбуд» всю суму вартості спірної квартири, включаючи частину відповідача та заборгованість, яка утворилася після здійснення остаточного заміру площі квартири.
Колегія суддів, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 417 ЦПК України, врахувала вказівки Верховного Суду, зазначені в постанові від 17 січня 2024 року, на підставі чого встановила наступне.
Як вбачається з листа №01695/0/2-21 від 20.04.2021, ПрАТ «ХК «Київміськбуд», на виконання пункту 1.5 Попереднього договору від 18.04.2018, повідомив інвесторів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність додаткової оплати решти вартості квартири в сумі                                13 601,87 грн, оскільки фактична площа майна перевищує площу, вказану в п. 1.1 Попереднього договору, на 0,82 кв.м, тобто становить 159,20 кв.м.
Вказаний лист був направлений, зокрема й позивачці ОСОБА_1 , за адресою, зазначеною у Попередньому договорі від 18 квітня 2018 року, що підтверджується копією фіскального чеку відправлення, згідно якого листа надіслано ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання у            м. Бровари (том 1, а. с. 86 на звороті).
Отримання такого листа позивачка заперечує.
Дійсно, доказів вручення вищевказаного листа №01695/0/2-21 від 20.04.2021 ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 визнала той факт, що про необхідність доплати вартості квартири в сумі                        13 601,87 грн її було повідомлено ще в грудні 2020 року, що підтверджується листом-відповіддю ПрАТ «ХК «Київміськбуд» від                   29 грудня 2020 року на адвокатський запит, який долучено позивачкою до позовної заяви (том 1, а. с. 15). Зокрема, в даному листі Товариства від 29.12.2020 зазначено, що після укладення попереднього договору купівлі-продажу від 18.04.2018, подружжя сплатило зазначеному в договорі суму             2 627 152,01 грн двома частинами: 1 313 576,01 грн та 1 313 576,00 грн. також зазначено, що вартість квартири складає 2 640 753,88 грн (відповідно до п. 1.5 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018) (т. 1, а. с. 15).
Крім цього, як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 зазначила, що після отримання відповіді на адвокатський запит, вона прибула в офіс до ПрАТ «ХК «Київміськбуд», де їй повідомили про те, що вартість квартири збільшилася на 13 603,87 грн, після здійснення замірів площі квартири. Також в позовній заяві позивачка посилалася на те, що вона вважала, що відповідач - 2 неправомірно збільшив вартість квартири, оскільки покупці були відсутні при замірах площі.
Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що  ОСОБА_1 отримала від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» як усне так і письмове повідомлення (т. 1, а. с. 1) про необхідність здійснення доплати вартості квартири в сумі 13 601,87 грн, а підписавши Попередній договір їй було відомо про строки сплати заборгованості.
Так, згідно з абзацом третім пункту 1.5. Попереднього договору, якщо фактична площа майна перевищує площу, вказану в п. 1.1 цього договору, різниця суми сплачується майбутніми покупцями майбутньому продавцю виходячи з вартості 1 кв.м майна, визначеної в п. 2.2 цього договору. Оплата має бути здійснена майбутніми покупцями після отримання від майбутнього продавця відповідного повідомлення (усно, письмово, телефоном, факсом, повідомленням мобільного зв`язку тощо), але у будь-якому разі не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати укладення основного договору, вказаної в п. 1.2 цього договору.
Таким чином, з наведеного слідує, що в матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 повідомлення від ПрАТ «ХК «Київміськбуд» про необхідність доплати за квартиру в сумі 13 601,87 грн.
Матеріали справи не містять доказів доплати інвесторами за спірну квартиру в сумі 13 601,87 грн.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, що ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не було дотримано вимог Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018 щодо повідомлення інвесторів, в тому числі ОСОБА_1 , про необхідність доплати за квартиру, а відтак процедури та строків, визначених попереднім договором, щодо його розірвання в односторонньому порядку, є необґрунтованими.
При цьому, слід також враховувати, що з огляду на умови, викладені в абзаці 3 пункту 1.5 Попереднього договору від 18.04.2018, щодо отримання інвесторами повідомлення про необхідність доплати за квартиру, в тому числі усно, факт не отримання ОСОБА_1 безпосередньо іншого письмового повідомлення, яке було надіслано ПрАТ «ХК «Київміськбуд» 20.04.2021, не спростовує самого факту повідомлення позивачки, яке відбулося раніше як усно, так і письмово, що визнає сама позивачка в позовній заяві. 
Як вже вказувалося вище, у подальшому листом №02196/0/2/1 від 21.05.2021 ПрАТ «ХК «Київміськбуд», який надіслано 24.05.2021, повідомило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання Попереднього договору від 18.04.2018 в односторонньому порядку з посиланням на пункт 4.2. цього договору, а саме у зв`язку із не проведенням кінцевих розрахунків по договору. Даний лист отримано ОСОБА_1 26 травня 2021 року.
Так, відповідно до п. 4.2. Попереднього договору, майбутній продавець має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення рекомендованим листом повідомлення про розірвання договору, у разі порушення майбутнім покупцем терміну та/або обсягу сплати.
Пунктом 4.3. Попереднього договору визначено, що після закінчення 5-денного терміну з дати направлення повідомлення про розірвання, цей Договір вважається розірваним в повному обсязі, а майбутній продавець має право реалізувати вказане в п. 1.1. цього договору майно іншим особам, а зобов'язання сторін за цим Договором будуть вважатися припиненими, окрім обов'язку повернення коштів.
Згідно з ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.
Доводи позивачки про те, що вона зверталася до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» з вимогами про бажання здійснити повну оплату вартості квартири, в тому числі частину яку було повернуто відповідачу                 ОСОБА_2 у зв`язку із розірванням попереднього договору, та заборгованості, яка утворилася після здійснення остаточного заміру площі квартири, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки із вимогами, на які посилається ОСОБА_1 , остання зверталася 11 та 14 червня 2021 року, тобто вже після розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири. 
Також не заслуговують на увагу судової колегії і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» з метою здійснення оплати за квартиру повністю, яку, згідно доводів позивачки, вона не могла здійснити через відмову Товариства, оскільки дані обставини не підтверджені жодними доказами. А згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, підсумовуючи все вище викладене, слід зазначити, що колегією суддів на виконання вказівок Верховного Суду, перевірено обставини, на які посилається позивачка як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, та з'ясовано, що наявними у справі доказами підтверджується факт отримання ОСОБА_1 , згідно умов Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2018, повідомлення про необхідність доплати за фактичну площу квартири, у зв'язку з чим ПрАТ «ХК «Київміськбуд» дотримано процедури та строків розірвання такого попереднього договору в односторонньому порядку. Також колегією суддів з'ясовано, що             ОСОБА_1 зверталася до ПрАТ «ХК «Київміськбуд» з листами-вимогами про намір самостійно сплатити вартість квартири в повному обсязі, але вже після розірвання попереднього договору.
Як вже вказувалося вище, 01.06.2021 Товариством повернуто            ОСОБА_2 йому грошові кошти, сплачені ним на виконання умов попереднього договору, що підтверджується платіжним дорученням від 01.06.2021 №7587, та розмір яких складав половину вартості спірної квартири на час укладення попереднього договору.
Частиною 1 статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Частиною І статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
 
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
 
Частиною 2 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
 
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч. 3 ст. 635 ЦК України).
 
З огляду на положення вищезгаданих нормативно-правових актів та п. 4.2, п. 4.3 Попереднього договору, між сторонами відсутні будь-які зобов`язання, окрім зобов`язання ПрАТ «ХК «Київміськбуд»повернути ОСОБА_1 сплачені кошти за Договором, зважаючи на розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири.
 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога                  ОСОБА_1 про переведення на неї прав інвестора - ОСОБА_2 є безпідставною та такою, що не відповідає умов попереднього договору.
Крім того, колегія суддів враховує, що вимога ОСОБА_1 щодо переведення на неї права ОСОБА_2 , як іншого інвестора, у зв'язку з відмовою останнім від своїх зобов'язань, що були визначені попереднім договором, є не конкретизованою. Так ОСОБА_1 пред'явила позов до двох відповідачів, а саме до ОСОБА_2 та ПрАТ «ХК «Київміськбуд», але в прохальній частини позовної заяви не зазначила на кого саме покласти зобов'язання зі здійснення переведення прав інвестора.
Також слід враховувати, що вимога про переведення прав інвестора порушує принцип свободи договору, оскільки фактично примушує протилежну сторону укласти договір поза її волею. До того ж, вимога про переведення прав інвестора є безпідставною і з огляду на відсутність відповідної правової підстави - попереднього договору купівлі-продажу квартири, який розірвано.
Вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ПрАТ "ХК "Київміськбуд" укласти з нею договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 також є безпідставною, оскільки припинення зобов`язання з попереднього договору унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно, про що неодноразово наголошував Верховний Суд в своїх постановах.
Окрім всього вищевикладеного, з матеріалів справи вбачається, а саме з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що 27 травня 2021 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ПрАТ "ХК "Київміськбуд" на підставі Договору №133/Ф та акту про повне виконання зобов'язань за договором №133/Ф (том 1, а. с. 81).
В подальшому, а саме 09 листопада 2021 року спірна квартира була відчужена відповідачем - 2 іншим фізичним особам на підставі Договору купівлі-продажу від 09.11.2021, серія та номер 1714, посвідченого                      ПН КМНО Пашкевич Л. Г. (том 2, а. с. 35-36).
З матеріалів справ вбачається, що докази на підтвердження того, що спірна квартира належить на праві власності особам, які не є учасниками справи, ТОВ "ХК "Київміськбуд" було надано до суду першої інстанції в січні 2023 року (том 2, а. с. 25-37). 
Враховуючи, що позивачем заявлялися вимоги лише до відповідачів  ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", які не зверталися до суду із апеляційними скаргами щодо порушення судом норм процесуального права, а саме обрання позивачем неефективного способу захисту (яке не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення), то відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом переглядається справа лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Враховуючи, що позивачем не доводилися в апеляційній скарзі обставин порушення судом норм процесуального права, а саме не врахування обрання самим же позивачем неефективного способу захисту, то відсутні підстави для зміни мотивів рішення суду першої інстанції, тому що повноваження суду апеляційної інстанції змінити мотиви можливо лише за встановлення обставин порушення судом норм процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, і якщо таке порушення привело до неправильного вирішення справи, як то передбачено  п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України.
 
Крім того,  колегія суддів ще раз звертає увагу, що перегляд справи судом здійснювався з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду  від 17.01.2024, які є обов'язковими для суду апеляційної інстанції. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, як кожного окремо, та в їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про переведення прав інвестора та зобов'язання укласти договір купівлі-продажу.
Оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про переведення прав інвестора та зобов'язання укласти договір купівлі-продажу, то й правомірно відмовив в задоволенні вимоги про зобов'язання ПрАТ "ХК "Київміськбуд" видати свідоцтво про право власності на квартиру та в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди, як такі, що є похідними.
Більш того, суд правомірно відмовив в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди і з огляду на те, що доказів на підтвердження завдання такої шкоди позивачці матеріали справи не містять, як і не містять підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між імовірною шкодою і діями відповідачів.
Щодо доводів апеляційної скарги про незгоду з рішенням суду в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 , оскільки відзив, в якому було порушено питання щодо стягнення таких витрат було направлено на адресу ОСОБА_1 , яка в свою чергу не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Інші доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог не спростовують та фактично зводяться до власного тлумачення скаржником норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини, та незгоди з оцінкою наданою судом доказам наявним у справі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апеляційної скарги та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі позивачка.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_2 - Волошин О. М. зазначив, що за розгляд даної справи в суді апеляційної інстанції витрати його клієнта на професійну правничу допомогу становлять 22 500 грн. 
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, адвокатом Волошиним О. М. надано наступні докази: Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 02.06.2023 №21 від 28.07.2021; платіжна інструкція №5ас9ad73faвід 02.06.2023 (том 2, а. с. 122-123).
У пункті 1 Додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги від 02.06.2023 №21 від 28.07.2021 зазначено, що сторони домовилися про те, що гонорар виконавця становить 22 500 грн. Даний гонорар сплачується за ознайомлення з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №754/10081/21, погодження позиції з клієнтом, підготовка відзиву на апеляційну скаргу та подачі його до суду, участь у судових засіданнях (не більше трьох), за необхідності підготовка інших процесуальних документів.
Як вже вказувалося вище, дана справа розглядалася в суді апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції від 12.07.2023 за результатами розгляду апеляційної скарги скасована Верховним Судом, а справа направлена на новий апеляційній розгляд. 
З матеріалів справи вбачається, що під час першого розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат відповідача ОСОБА_2 - Волошин О. М. подав відзив на апеляційну скаргу разом з документами на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу (том 2, а. с. 117-128). 
Також адвокат Волошин О. М. приймав участь в двох судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, а саме 21.06.202 та 12.07.2023 (том 2,                         а. с. 169-170, 207-210).
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави покладення на позивачку витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Водночас, колегія суддів враховує, що згідно змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, від 02.12.2020 у справі №317/1209/19.
Представник позивачки у відповіді на відзив поставив під сумнів розмір витрат на правничу допомогу, посилаючись на його невідповідність критерії реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру.
З урахуванням доводів представника позивача, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи, часу, витраченого на участь в судовому засіданні, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, колегія суддів вважає, що зазначений ОСОБА_2 розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 , з 22 500 грн до 10 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
                                           П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року - залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 15 березня 2024 року.

Головуючий                                                                       О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                    О. В. Желепа

                                                                                              О. В. Немировська