ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11140/23	Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В 	
Провадження № 22-ц/817/85/24 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірський Б.О. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участю секретаря - Іванюта О.М. 

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/11140/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року (ухвалене суддею Марциновською І.В.) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:
В червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що 02 вересня 2010 між сторонами зареєстрований шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 .
Вказувала на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності та обов`язки з ведення спільного господарства. 
Стверджувала, що починаючи із 2023 року, сторони проживають окремо та у зв`язку з тим, що відповідач не вживає заходів щодо збереження сім`ї, налагодження відносин між подружжям, спільне господарство не ведеться, позивач не має бажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем. 
Зазначала, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження сім`ї суперечить її інтересам, а тому просила розірвати шлюб між сторонами.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1073,60 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, виключивши з мотивувальної частини рішення такі твердження:
1) “У судовому засіданні 03.10.2023 суд, приймаючи до уваги наявність довідки Тернопільського обласного центру соціально-психологічної допомоги «Родина» № 81 від 02.10.2023, якою підтверджений факт проживання позивача та малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2014 року народження, у даному центрі у період з 28.02.2023 до 31.03.2023 у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства, усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовив у клопотанні відповідача про надання сторонам строку для примирення.”
2) “Зазначила, що відповідач вчинив щодо позивача домашнє насильство, внаслідок чого позивач була змушена залишити місце свого проживання та на даний час перебуває за кордоном, побоюючись повертатися в Україну, оскільки переживає за своє життя та здоров`я.”
3) “Позивач надала докази на підтвердження факту проживання у Тернопільському обласному центрі соціально-психологічної допомоги «Родина» у зв`язку із вчиненням відповідачем домашнього насильства”.
Вважає, що при ухваленні рішення судом порушено норми процесуального права щодо обґрунтованості рішення суду.
Посилається на те, що позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що відповідач вчиняв будь-які дії щодо загрози життю та здоров`ю, в тому числі і психологічному, позивачки та дитини.
Звертає увагу на те, що у доданій стороною позивача довідці від 02 жовтня 2023 року, виданій Тернопільським обласним центром соціально-психологічної допомоги “Родина” відомостей про те ким вчинялось домашнє насильство не зазначено та невідомо чи вчинялось таке взагалі, оскільки позивачка разом з донькою з початку березня 2022 року перебуває за кордоном.
Зазначає, що фізично перебувати у Тернопільському обласному центрі соціально-психологічної допомоги “Родина” в період з 28 лютого 2023 року до 31 березня 2023 року позивачка разом з донькою не могла, оскільки у вказаний час була за межами України.
Вказує, що з відповіді на адвокатський запит від 19 жовтня 2023 року №С-160аз вбачається, що згідно інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції” Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від гр. ОСОБА_2 в тому числі за адресою АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_1 з дружиною, щодо вчинення насильства та інших конфліктних ситуацій у період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2023 року звернення не надходило. Також зазначено, що за вказаний період ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягувався.
Посилається на безпідставність висновків суду про те, що позивач була змушена залишити місце свого проживання та на даний час перебуває за кордоном і побоюється повернутися в Україну, оскільки переживає за своє життя та здоров`я.
Зазначає, що можливості висловитись щодо поданої стороною позивача довідки у сторони відповідача не було, оскільки судом було безпідставно відхилено клопотання адвоката про відкладення судового розгляду справи у зв`язку із його перебуванням в іншому судовому засіданні з розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого, який перебуває під вартою.
Від представника позивачки — адвоката Нужди С.Ф. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.
Посилаючись на відповідь на адвокатський запит від 16 листопада 2023 року №41, вказує на описку у довідці від 02 жовтня 2023 року та зазначає, що позивачка дійсно проживала у Тернопільському обласному центрі соціально-психологічної допомоги “Родина” в період з 28 лютого 2022 року до 05 березня 2022 року.
Щодо відхилення клопотання про перенесення розгляду справи та надання строку примирення вказує на те, що в першому судовому засіданні стороною відповідача було заявлено клопотання про надання строку на примирення, проте сторона позивача просила відмовити у його задоволенні, у зв`язку із домашнім насильством вчиненим стосовно позивачки, а тому судом було перенесено судовий розгляд справи та зобов`язано сторони надати докази щодо обставин на які вони посилаються. Дату судового засідання було узгоджено із усіма присутніми учасниками справи, проте ані відповідач, ані його представник на розгляд судової справи не з`явились.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 02 вересня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 1332. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 .
У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 .
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має бажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, оскільки спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності та починаючи із 2023 року, сторони проживають окремо, відповідач не вживає заходів щодо збереження сім`ї, налагодження відносин між подружжям, та спільне господарство не ведеться.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, однак вважає, що слід виключити з мотивувальної частини рішення суду фрагменти, у яких містяться твердження про вчинення відповідачем домашнього насильства.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу.
Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із мотивувальної частини рішення, суд першої інстанції зазначав, що позивач надала докази на підтвердження факту вчинення відповідачем домашнього насильства.
Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлюється, зокрема, порядком оцінки доказів і визначенням відповідно до ст. 89 ЦПК України їх якості з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів — з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, позивач в поданій до суду позовній заяві не обґрунтовувала свої вимоги щодо предмета позову вчиненням відповідачем стосовно неї домашнього насильства (хоча про зазначену подію їй вже було відомо на момент пред`явлення позову) та не додавала на підтвердження цієї обставини доказів, як і не повідомляла суд, що даний доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, як це передбачено нормами статей 83, 175, 177 ЦПК України.
Справа розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження і інші заяви по суті справи з викладеними в них доказами в матеріалах справи відсутні.
Відповідно, відповідач не скористався з поважних причин правом на відзив; заперечення та подачу доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтувалися б його заперечення стосовно цього питання, як це передбачено ст. 178 ЦПК України, главою 10 ЦПК України.
Вподальшому, суд першої інстанції в порушення вищевказаних процесуальних норм, прийняв доказ - довідку Тернопільського обласного центру соціально-психологічної допомоги “Родина”, на підставі якої зробив висновок за обставинами справи, який оскаржується відповідачем.
Інших доказів стосовно цієї обставини справи позивачем не подавалось.
Разом з тим, відповідачем до апеляційної скарги додано належним чином завірену копію відповіді на адвокатський запит від 19 жовтня 2023 року №С-160аз, видану т.в.о. заступника начальника ТРУП ГУНП в Тернопільській області, з якої вбачається, що згідно інформаційно-комунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції” Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від гр. ОСОБА_2 в тому числі за адресою АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_1 з дружиною, щодо вчинення насильства та інших конфліктних ситуацій у період з 01 січня 2022 року по 18 жовтня 2023 року звернення не надходило. Також зазначено, що за вказаний період ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства не притягувався.
За вказаних вище обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем з поважних причин не подано зазначений доказ до суду першої інстанції, а тому його слід прийняти під час апеляційного розгляду справи. 
Щодо довідки від 02 жовтня 2023 року, яка видана Тернопільським обласним центром соціально-психологічної допомоги “Родина”, то її зміст може підтверджувати лише факт проживання позивачки з донькою у даному ОСОБА_6 за відповідний період часу, проте жодним чином не може підтверджувати факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 , оскільки такі твердження сформовані виключно зі слів позивачки при її зверненні до Центру.
Мотивувальна частина рішення суду містить висновки суду у питаннях факту і права. 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суду зазначаються "фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини".
Зазначеним вимогам мотивувальна частина рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає, оскільки факт вчинення відповідачем домашнього насильства позивачкою не доведений у справі про розірвання шлюбу, а тому фрагменти у яких містяться такі висновки суду підлягають виключенню з його мотивувальної частини.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року що стосується предмету позову - розірвання шлюбу слід залишити без змін, а щодо фактичних обставин справи, які встановлені судом змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення фрагменти у яких містяться висновки суду про вчинення відповідачем домашнього насильства.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на сторони в межах сум, ними понесених.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення фрагменти, у яких містяться висновки суду про вчинення відповідачем домашнього насильства.
В решті рішення суду залишити без змін.
Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на сторони в межах сум, ними понесених. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено 17 січня 2024 року.

Головуючий                                                 Гірський Б.О.

Судді:                                                                Хома М.В.

                                                                       Костів О.З.