ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/7861/23		
Провадження № 22-ц/821/379/24		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І. 
за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача: адвокат Коханій Олексій Володимирович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2023 року(ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси,повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 31 липня 2004 року ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Черкаським міським відділом актів цивільного стану Міністерства юстиції (актовий запис № 857).
Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також позивачка вказала, що на даний час їх з відповідачем спільний син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, оскільки вони з відповідачем не досягли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини.
Зважаючи на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного розумового, духовного, морального та соціального розвитку, а такий рівень вона (позивачка) самостійно забезпечити не в змозі, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні 01 грудня 2023 року позивачка ОСОБА_1 зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути на її користь із ОСОБА_2 на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допущено до негайного виконання.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 має можливість та зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, а також враховуючи, що відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним повноліття, і таке визнання позову не суперечить вимогам закону, тому суд вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у визначеному ОСОБА_1 розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 січня 2024 року  ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення позову та із порушенням норм процесуального права, просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року та до досягнення сином повноліття.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 49 ЦПК України, прийняв до уваги усну заяву позивачки про зменшення позовних вимог з до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, яку було зроблено в судовому засіданні, втім в матеріалах справи відсутня будь-яка письмова заява ОСОБА_1 про зменшення розміру заявлених позовних вимог.
За відсутності до початку першого судового засідання письмової заяви позивачки про зменшення розміру заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не мав приймати рішення про задоволення позовних вимог, які не відповідають першочерговим позовним вимогам, викладеним у позові. Зменшення позовних вимог вже на стадії розгляду справи по суті, діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.
Апелянт стверджує, що її усна заява про зменшення позовних вимог була вчинена під впливом адвоката відповідача, який шляхом введення її в оману переконав у необхідності зменшення розміру аліментів з тих підстав, що нею також подано до суду позов про стягнення аліментів на повнолітню спільну доньку сторін на період навчання.
Вказує, що наразі рішення по справі про стягнення аліментів на період навчання доньки ще не прийнято, а тому не може братись судом до уваги.
Також скаржниця вказує, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дає йому змогу утримувати малолітнього сина та сплачувати аліменти саме у розмірі частини всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 

Відзив на апеляційну скаргу 

25 січня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 – адвоката Коханія О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній, вважаючи рішення суду першої інстанції від 01 грудня 2023 року законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Фактичні обставини справи 

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою по справі ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1  підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дитина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, батько дитини зобов`язаний утримувати малолітнього сина та має можливість надавати матеріальну допомогу. Крім того, позивачка в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, а відповідач їх визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тому суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачкою ОСОБА_1 .
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Так, ОСОБА_1 , звернувшись до суду з позовом, просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення сином повноліття.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні 01 грудня 2023 року позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги в розмірі 1/6 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.
Тобто, фактично позивачка під час розгляду справи по суті в судовому засіданні заявила усне клопотання про зменшення розміру позовних вимог з до 1/6 частини всіх доходів відповідача, що було судом першої інстанції прийнято до уваги.
Проте, за приписами п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.
Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.
Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.
Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Виходячи з вищевикладеного, складовими частинами позову є предмет, підстава, зміст.
Концепція ЦПК України полягає, у першу чергу, у підготовці позивачем саме кінцевої редакції позовної заяви, яка подається до суду, і, в такому випадку, суд визначає порядок її розгляду (спрощене без виклику, з викликом, загальне провадження) та враховує при вирішенні питання про такий розгляд ряд чинників (ч.3ст.274 ЦПК України).
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття заяви про зменшення позовних вимог, яка була усно заявлена ОСОБА_1 під час розгляд справи по суті в судовому засіданні 01 грудня 2023 року, оскільки така заява подана не у відповідності до вимог ст. 49 ЦПК України.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що будь-яких письмових заяв про зменшення чи уточнення позовних вимог у відповідності до ст. 49 ЦПК України до початку розгляду справи по суті позивачкою не заявлялось, про що слушно зауважила скаржниця в апеляційній скарзі.
Наведеного вище суд першої інстанції в повній мірі не врахував, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням норм процесуального права. Крім того, суд не звернув уваги, що визнання позивачкою позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини у зменшеному розмірі без розумного сумніву не відповідає якнайкращим інтересам малолітньої дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття   та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно вимог ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Таким чином, законом встановлено мінімальний розмір частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка стягується у безспірному порядку - 1/4 частина на одну дитину.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Оскільки дитина проживає разом зі своєю матір`ю, позивачем у справі, отже у силу вимог ст. 181 СК України, остання має право на стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини.
При визначенні розміру аліментів, колегія суддів враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров`я, матеріальне становище сторін, а також рівність обов`язку батьків по утриманню дитини.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо можливості останнього сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) у зв`язку з перебуванням на його утриманні батька та брата, які є особами з інвалідністю, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні достатні докази перебування саме на його утриманні батька ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 . Сам факт наявності у батька та брата відповідача статусу особи з інвалідністю не свідчить про те, що останні перебувають на його утриманні. Навпаки, згідно долучених до матеріалів справи довідок про доходи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , останні отримують пенсійне забезпечення, що відповідає прожитковому мінімуму. Доказів того, що відповідач надає їм посильну матеріальну допомогу до суду надано не було.
Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що Придніпровським районним судом м. Черкаси розглядається справа №711/7860/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , яка продовжує навчання, що на переконання відповідача, є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина.
Так, рішення суду у справі №711/7860/23, яке б набрало законної сили, на момент розгляду даної справи - відсутнє, відтак сама лише наявність в провадженні суду справи про стягнення аліментів на іншу дитину сторін не може братися судом до уваги, оскільки судове рішення по суті ще не прийнято.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З виникненням певних обставин, погіршення матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тобто, відповідач не позбавлений можливості в майбутньому звернутися до суду першої інстанції з вимогою про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану та/або погіршення стану здоров`я.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, а також виходячи з обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, апеляційний суд приходить до висновку, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року і до досягнення сином повноліття.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено, то судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави у загальному розмірі 2683,40 грн (1073,60 грн та 1610,40 грн.).

       Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2023 року- скасувати та ухвалити нове.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2683,40 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 Л.І. Василенко

                В.Г. Бородійчук