ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
07 березня 2024 року                                                                              
м. Київ                                                           
 
справа № 303/3030/17
провадження № 51-5782км23

 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                                                ОСОБА_1 ,
судді:                                                            ОСОБА_2 ,
         ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                           ОСОБА_4 ,
 
учасники  судового провадження:
прокурор                                                                 ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2023 року в   кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017070040000811, стосовно 
 
ОСОБА_7 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Ужгороді Закарпатської області, проживає в АДРЕСА_1 , 
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування законуУкраїни про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, виклав вимогу до суду касаційної інстанції                   (далі - Суду) про зміну вироку апеляційного суду та призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Свої доводи захисник мотивує тим, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про неможливість виправленняйого підзахисної без ізоляції від суспільства та призначив їй явно несправедливе покарання. 
Зазначає, що суд апеляційної інстанції не повною мірою врахував конкретні обставини провадження та дані, що характеризують особу засудженої, а саме її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також перебування на її утриманні чотирьох малолітніх дітей, які потребують материнського догляду. Твердження апеляційного суду про те, що троє її дітей знаходяться на вихованні батька, не відповідає дійсності.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2017 року  ОСОБА_7 засудженоза ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
На підставі ст. 79 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням їй іспитового строку до досягнення дитиною трьохрічного віку, та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
За вироком Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначеного покарання із застосуванням   ст. 79 КК України та ухвалено новий вирок, яким  ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. 
На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. 
В іншій частині вирок залишено без зміни.
ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 08 квітня 2017 року о 10:20, діючи умисно, повторно, з метою незаконного безкоштовного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, перебуваючи в магазині «Мода Стиль» в м. Мукачево, скориставшись тим, що продавець - потерпіла ОСОБА_8 зайнята іншими клієнтами, таємно викрала належні останній грошові кошти в сумі 500 грн та 2 долари США, які відповідно до довідки ПАТ КІБ «Комінвестабанк» еквівалентні 54,20 грн, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 554,20 грн. 
Крім цього, того ж дня об 11:00 ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, перебуваючи в магазині дитячого взуття, який розташований на території ринку «Ілона» в м. Мукачево, скориставшись тим, що продавець- потерпіла ОСОБА_9 зайнята іншими клієнтами, таємно викрала належні останній грошові кошти в сумі 5000 грн, чим самим завдала потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму .
 
Позиції учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор просив залишити вирок без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Мотиви Суду
Висновки суду щодо доведеності винуватості  ОСОБА_7 і правильності кваліфікації її дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
За правилами ст. 49 КК Україниособа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого.
Строк давності - це певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у разі вчинення нетяжкого злочину (за який передбачено покарання більше двох років) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину  і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК Україниперебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду.
Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 08 квітня 2017 року вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, - крадіжку чужого майна, повторно.
За приписами ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше 5 років.
Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від 3 до 6 місяців або обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк, тобто цей злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.
В ході судового розгляду  ОСОБА_7 повністю визнала свою винуватість у вчиненому.
У цьому кримінальному провадженні даних про те, що ОСОБА_7 ухилилася від досудового слідства або суду, не встановлено, з огляду на те, що в розшук її оголошено не було. Строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув 08 квітня 2022 року.
Відомостей про те, що ОСОБА_7 після вчинення злочину за цим вироком вчинила кримінальне правопорушення, за яким її було засуджено іншим вироком, який набрав законної сили, матеріали провадження не містять.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. 
Виходячи з наведеного, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закриттю. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, - ст. 49 КК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413, п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для зміни вироку стосовно  ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України Суд вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого. 
Тому касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
В порядку ст. 433 КПК України вирок Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2023 року стосовно  ОСОБА_7  скасувати. 
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК Українина підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрити.
Звільнити ОСОБА_7 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з місць позбавлення волі.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                       ОСОБА_3