ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2024 р.           Справа№ 910/5472/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Мальченко А.О. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Гарагуля В.А.,
від відповідача - Найденко І.О.,
розглянувши апеляційну скаргу
Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 (повний текст рішення складено 31.10.2023)
у справі № 910/5472/23 (суддя Приходько І.В.)
За позовом Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"
до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 10 326    256,80 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 10  326 256, 80 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 53-129-04-21-02236 від 05.03.2021 року в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" основний борг у розмірі 10 326 256, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 154 893,86 грн. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі № 910/5472/23 до 18.03.2024 року.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару на суму 10  326 256, 80 грн., а відповідач не виконав свої зобов`язання з її оплати у строк визначений пунктом 4.3. Договору. Одночасно місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі № 910/5472/23 до 18.03.2024 року.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи. Зокрема скаржник вважає, що зі сторони позивача не було оформлено рахунку на оплату суми заявлених позовних вимог (10  326  256, 80 грн.), а вимога щодо виконання зобов`язання відповідачем з оплати у встановленому розмірі та у певний строк позивачем не направлялась, а тому безпідставно вважати, що у відповідача виник обов`язок щодо її оплати. Також скаржник вважає, що пред`явлення позову до суду не може розглядатися, як вимога у розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України. Крім цього скаржник звертає увагу, що протокол врегулювання взаємовідносин між АТ «Українські енергетичні машини» та ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Централізовані закупівлі» від 27.04.2023 року є неналежним доказом, та таким, що не породжує для сторін договору будь-яких правових наслідків, оскільки він не був підписаний зі сторони позивача. Й наостанок скаржник просить суд апеляційної інстанції звернути уваги на непросте фінансове становище відповідача, що було, як на момент поставки продукції, так і яке триває до сьогоднішнього дня.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Кравчук Г.А., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5472/23.
14.12.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/5472/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2023 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 232 340 грн. 79 коп.
28.12.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі №910/5472/23 та призначено розгляд справи на 21.02.2024 року.
16.01.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.
23.01.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшла заява про заміну сторони її правонаступником.
16.02.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", позивача у справі, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2024 року клопотання Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнет Холдинг" та Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про заміну учасника його правонаступником у справі №910/5472/23 задоволено, замінено відповідача у справі №910/5472/23 - державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на його правонаступника - акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
В судовому засіданні 21.02.2024 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.03.2021 року між Акціонерним товариством "Турбоатом" (нова назва Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини") (далі - Постачальник/Позивач) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - Покупець/Відповідач) було укладено Договір поставки № 53-129-04-21-02236 (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, виготовити та поставити запасні частини до турбін К-1000-60/1500-2, К-1100-60/1500-2М (далі - Продукція) для ВП ЗАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" (далі - Кінцевий споживач), а Покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити Продукцію (пункт 1.1. Договору). (а.с. 10-14).
Даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.
Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість Продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені в Специфікації (Додаток 1 до Договору) (далі - Специфікація), яка є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з пунктом 2.1. Договору строки поставки Продукції визначені у Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору. Допускається поставка Продукції партіями за погодженням з Покупцем. За погодженням з Покупцем, допускається дострокова поставка.
Пунктом 2.2. Договору визначено, що поставка Продукції здійснюється на умовах EXW, згідно Інкотермс-2010, м Харків, пр. Московський 199, склад Постачальника.
У відповідності до пункту 3.5. Договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на Продукцію.
Згідно з пунктом 3.10. Договору за результатами приймання Продукції Сторони підписують Акт приймання- передачі, який є підставою для часткового погашення авансового платежу.
Пунктом 4.1. Договору визначено, що сума Договору становить 86 525 108,40 грн. з ПДВ, у тому числі ПДВ 20% -14  420 851,40 грн.
Відповідно до пункту 4.3. Договору розрахунки за Договором здійснюються в наступному порядку: Оплата у розмірі 20% від загальної суми Договору, що складає 17 305 021,68 грн. з ПДВ здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, до 31.03.2021 року, після підписання Договору за умови надання Постачальником належним чином оформленого рахунку на оплату; Оплата у розмірі 20% від загальної суми Договору, що складає 17 305 021,68 грн. з ПДВ, здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, до 31.05.2021 року, за умови надання Постачальником належним чином оформленого рахунку на оплату; Розрахунок у розмірі 60% від суми кожної партії Продукції, що відвантажена, здійснюється протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі Продукції, але не пізніше 30 робочих днів з моменту відвантаження. 
Згідно з пунктом 4.5. Договору оплата здійснюється при наявності відповідного фінансування та відповідно оформленого рахунку на оплату на Продукцію.
Пунктом 4.7. Договору сторони визначили, що на вимогу Покупця Постачальник зобов`язаний надати Акт звіряння взаєморозрахунків станом на визначену Покупцем дату. Не підписання Акту звіряння або неподання своїх заперечень щодо показників зазначених в акті протягом 10 днів дає право Покупцю вважати зміст Акту звіряння узгодженим.
У відповідності до пункту 5.1.1. Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість Продукції.
Згідно з пунктом 5.4.1. Договору Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виготовлену та поставлену продукцію. 
Пунктом 11.1. Договору визначено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 року, а в частині оплати за поставлену Продукцію до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, передбачених Договором, Договір діє до закінчення строку дії гарантії. 
Відповідно до пункту 11.3. Договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії, та виконання діючих зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 10  326 256,80 грн. (разом із ПДВ), що підтверджується підписаним та скріпленим печатками уповноважених представників сторін актом приймання-передачі ТМЦ № 2132/61 від 14.04.2021 року та накладною № 080063 на відпуск готової продукції і матеріальних цінностей від 24.03.2021 року на суму 10  326 256,80 грн. (а.с. 128-131).
11.03.2021 року та 16.03.2021 року позивач направив на адресу відповідача відповідні рахунки на оплату за спірним Договором, а саме: рахунок-фактуру № 195 від 11.03.2021 року на суму 17  305 021, 68 грн. та рахунок-фактуру № 207 від 16.03.2021 року на суму 17  305 021, 68 грн. (а.с. 19-20).
Також в матеріалах справи наявний лист №29-3352/43-вих від 10.05.2023 року, яким відповідач надіслав на адресу позивача Протокол врегулювання взаємовідносин між АТ "Українські енергетичні машини" та ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Централізовані закупівлі". (а.с. 144-147).
У вказаному вище протоколі відповідач визнав заборгованість за Договором поставки № 53-129-04-21-02236 від 05.03.2021 року на суму 10  326 256, 80 грн. та пропонував позивачу розірвати договір, а також відтермінувати строк оплати на три роки.
Позивачем відповідний протокол не підписано, отже вказані пропозиції відповідача не прийнято.
Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що він виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару на суму 10  326 256, 80 грн., а відповідач в свою чергу не виконав свої зобов`язання з її оплати у строк визначений пунктом 4.3. Договору.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. 
Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.
Відповідно до частини першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. 
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 10  326 256, 80 грн. (разом із ПДВ), що підтверджується підписаним та скріпленим печатками уповноважених представників сторін актом приймання-передачі ТМЦ № 2132/61 від 14.04.2021 року та накладною № 080063 на відпуск готової продукції і матеріальних цінностей від 24.03.2021 року на суму 10  326 256, 80 грн.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач звертався до позивача щодо питань якості чи кількості поставленої позивачем продукції відповідно до вказаних вище накладної та акту приймання-передачі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в Протоколі врегулювання взаємовідносин між АТ "Українські енергетичні машини" та ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Централізовані закупівлі", який АТ "Українські енергетичні машини" направляло позивачу, відповідач визнав заборгованість за Договором поставки № 53-129-04-21-02236 від 05.03.2021 року на суму 10  326 256, 80 грн. та пропонував позивачу розірвати договір, а також відтермінувати строк оплати на три роки.
Доводи скаржника, що оскільки позивач не підписав вказаний проткало, то його не можна брати до уваги, колегія суддів оцінює оскільки відповідний доказ не є в даному випадку визначальним з врахуванням наявності в матеріалах справи підписаних та скріплених печатками уповноважених представників сторін актом приймання-передачі ТМЦ № 2132/61 від 14.04.2021 року та накладною № 080063 на відпуск готової продукції і матеріальних цінностей від 24.03.2021 року на суму 10  326 256, 80 грн.
Відповідно, Протокол врегулювання взаємовідносин між АТ "Українські енергетичні машини" та ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Централізовані закупівлі" є наміром відповідача розірвати договір та відтермінувати строк оплати на три роки.
З огляду на наявну сукупність доказів в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що Протокол врегулювання взаємовідносин між АТ "Українські енергетичні машини" та ДП "НАЕК "Енергоатом" ВП "Централізовані закупівлі" судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги.
Отже, з викладеного вище вбачається, що позивачем доведено факт поставки відповідачу товару на суму 10  326 256, 80 грн., а відповідач в свою чергу не надав доказів оплати отриманого товару.
Щодо доводів скаржника, що строк оплати не настав, оскільки відповідач не зміг виконати зобов`язання, передбачене п. 4.3. договору у зв`язку з фінансовим становищем, а саме відповідачем не здійснено сплати авансів колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначає відповідач, пунктом 2 додаткової угоди визначено, що сторони визнають ту обставину, що з огляду на ситуацію, що склалась на ринку електроенергії, а саме заборгованістю перед ДР «НАЕК «Енергоатом» за реалізовану електричну енергію, і як наслідок зменшення обсягів видатків спрямованих на виконання зобов`язань за укладеними договорами, покупець за договором об`єктивно не міг виконати свої зобов`язання щодо сплати авансу у розмірі 20% від суми договору у строк до 31.03.2021 року згідно умов п. 4.3 Договору. Зважаючи на відсутність вини покупця у неможливості виконати свої зобов`язання на вказану дату. (зворот а.с. 16-17).
Отже, на думку відповідача, оскільки постачання продукції за договором зі сторони позивача здійснювалось без отримання авансових платежів (попередньої оплати) за договором, то за таких умов було фактично змінено (нівельовано) порядок та умови щодо оплати продукції за договором, при цьому сторонами зобов`язання не було визначено нових умов та порядок здійснення оплати продукції за договором.
Колегія суддів звертає увагу, що пунктом 4.3. Договору передбачено, що розрахунки за Договором здійснюються в наступному порядку: 
Оплата у розмірі 20% від загальної суми Договору, що складає 17 305 021,68 грн. з ПДВ здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, до 31.03.2021, після підписання Договору за умови надання Постачальником належним чином оформленого рахунку на оплату; 
Оплата у розмірі 20% від загальної суми Договору, що складає 17 305 021,68 грн. з ПДВ, здійснюється шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, до 31.05.2021, за умови надання Постачальником належним чином оформленого рахунку на оплату;
Розрахунок у розмірі 60% від суми кожної партії Продукції, що відвантажена, здійснюється протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі Продукції, але не пізніше 30 робочих днів з моменту відвантаження.
Отже, умовами договору передбачено порядок оплати шляхом здійснення авансу, але в будь якому випадку договором визначено, що останній платіж в розмірі 60% від суми кожної партії продукції має бути здійснений не пізніше 30 робочих днів з моменту відвантаження.
Доводи скаржник, що сторони змінили порядок оплати колегія суддів критично оцінює, оскільки пункт 2 додаткової угоди лише приймає до уваги неможливість здійснення відповідачем оплати авансу, однак зміни в порядок оплати за договором не вносить.
З огляду на те, що відвантаження партії Продукції відбулось 14.04.2021 року, що підтверджується актом приймання-передачі ТМЦ № 2132/61, колегія суддів погоджується з вискоком суду першої інстанції, що останнім днем для сплати поставленого товару було 14.05.2021 року.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання.
Такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.
Відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.
При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.
Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 19.08.2014 року  у справі №925/1332/13 та в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №910/9075/17, де зазначено, що зі змісту статті 692 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі - продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак, обов`язок покупця оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 Цивільного кодексу України)     виникає з моменту його прийняття.
Вказані вище обставини відповідачем не спростовано жодним доказів ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідач у відзиві на позво просив відстрочити виконання рішення на один рік з дня його ухвалення.
При цьому, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення врахував особливий статус та діяльність Підприємства в галузі енергетики в умовах воєнного стану, а також те, що відповідач віднесений до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), та дійшов висновку про доведення належним чином заявником існування виняткових обставин, які ускладнюють вчасне виконання рішення у даній справі, та наявність виняткових обставин для відстрочення його виконання.
З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює доводи скаржник в апеляційній скарзі щодо необхідності врахування тяжкого фінансового становища відповідача, що було, як на момент поставки продукції, так і яке триває до сьогоднішнього дня, оскільки місцевий господарський суд зазначене врахував.
Відтак, враховуючи встановлення судом першої інстанції тієї обставини, що на момент прийняття рішення у справі місцевим господарським судом відповідач не оплатив отриманий товар, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Централізовані закупівлі" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі №910/5472/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2023 року у справі № 910/5472/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5472/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.02.2024 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                А.О. Мальченко