Справа №579/1146/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.	
Номер провадження 33/816/165/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Безрукова В.В. на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 05 вересня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усок, Ямпільського району, Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік за те, що 05 червня 2023 року близько 19 год. 27 хв. в м. Кролевець по вул. Мостова, в районі знаходження блок-посту, керував автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя, порушення координації рухів). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КупАП.

Крім того, 05 червня 2023 року близько 19 год. 27 хв. в м. Кролевець по вул. Мостова, в районі знаходження блок-посту, керував автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) від 21.10.2022 р. по виконавчому провадженню № НОМЕР_2, чим порушив ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, вважаючи її незаконною, винесеною без врахування всіх обставин справи та прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Безруков В.В. оскаржив її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі адвокат Безруков В.В. просить скасувати постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 05.09.2023 р., як незаконну та закрити провадження у справі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що протоколи про адміністративні правопорушення не можуть бути визнані доказами вчинення правопорушень. Крім того, протокол про адміністративне затримання не доказує вчинення ОСОБА_1 інкримінованих йому правопорушень. До того ж затримання останнього було здійснено з грубим порушенням прав на захист затриманого, оскільки не було повідомлено центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Посилання суду на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є незаконним, оскільки вони викладені у печатному вигляді, тобто встановити їх походження, не можливо.
Постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами свідчить лише про те, що відносно ОСОБА_1 існує така постанова, проте останній не отримував вказану постанову, оскільки після розірвання шлюбу за вказаною у повідомленні адресою, він не проживає.
Також апелянт звертає увагу на те, що складена постанова про адміністративне правопорушення не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозаписи, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, а тому суд не може посилатися як на доказ відео файли, які містяться на DVD-R дисках лазерних систем зчитування.

Розгляд апеляційної скарги було проведено без участі особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та без його захисника Безрукова В.В. виходчи з таких обставин.
Так, у судове засідання призначене на 11 год. 45 хв. 23 лютого 2024 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Безруков В.В. не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення із проставленим особистими підписами ОСОБА_1 та адвоката Безрукова В.В.
Крім того, до початку апеляційного розгляду поданої скарги, від  особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшло повторне клопотання про відкладення апеляційного розгляду, у зв`язку із перебуванням його на роботі в м. Києві.
Апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цього клопотання з тих підстав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Безруков В.В. протягом всього часу перебування матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у провадженні апеляційного суду, перед початком судових засідань неодноразово подавали клопотання про відкладення (05.12.2023, 19.01.2024, 22.02.2024.).
Апеляційний суд оцінює подані заяви про відкладення розгляду справи як зловживання своїми процесуальними правами.
Таким чином, на підставі ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та захисника Безрукова В.В.
При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності особи, який притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, апеляційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Безруков В.В. знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває подана ними апеляційна скарга, в судові засідання не з`явилися.
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником особи, який притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Безрукова В.В. апеляційної скарги на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 05 вересня 2023 року, у відсутність вказаних осіб, і в даному випадку їх права на доступ до правосуддя, не є порушеним.

Тому дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції не в повному обсязі дотримався вимог вищезазначеного закону.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була вірно встановлена суддею з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 167563 від 05 червня 2023 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , відповідно яких останні підтвердили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в найближчому закладі охорони здоров`я;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який підтвердив наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах спиртного з порожнина рота, хитка хода, порушення координації рухів);
- протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.06.2023 р.;
- протоколу про адміністративне затримання серії АА № 111515 від 05.06.2023 р., за ч. 1 ст. 260 КУпАП;
- відеозапису, яким зафіксовано відмова ОСОБА_5 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я;
Вказані докази зібрані у передбаченому порядку і ставити під сумнів їх належність та допустимість у апеляційного суду підстави відсутні.

Доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимога КУпАП. 
Так, відповідно до норм ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення.
Що стосується тверджень захисника про незаконність затримання ОСОБА_1 працівниками поліції слід зазначити наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії АА № 111515 від 05 червня 2023 року, о 20 год. 47 хв. ОСОБА_1 було затримано працівниками поліції в порядку, передбаченому ст.ст. 260-263 КУпАП для припинення правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, та в цей же день о 21.00 год. його було звільнено.
При цьому з вказаного протоколу слідує, що ОСОБА_1 відмовився від повідомлення його родичів про його затримання та місце перебування.
Як правильно зазначає в апеляційній скарзі захисник про кожний випадок адміністративного затримання органи або уповноважені особи інформують центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак за виключенням випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника, при цьому право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги повинно бути роз`яснено затриманій особі, про що останній повинен поставити свій підпис в протоколі.
Як слідує з протоколу про адміністративне затримання серії АА № 111515 від 05 червня 2023 року та відеозапису з бодікамери поліцейських, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституцією України, ст. 268 КУпАП, а також право та можливість отримання безоплатної вторинної правової допомоги, при цьому останній не виявив бажання отримати безоплатну вторинну правову допомогу, а тому доводи захисника про порушення права на захист ОСОБА_1 під час його затримання є необґрунтованими.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 не мав жодних зауважень чи скарг щодо дій працівників поліції.
Також, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів того, що сторона захисту оскаржувала дії працівників поліції щодо затримання 05 червня 2023 року ОСОБА_1 .

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне затримання не містить жодної доказової бази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд необґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП, адміністративне затримання є одним із заходів забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення. Тобто метою застосування такого виду заходу є саме припинення адміністративного правопорушення, встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Тобто, призначення застосування заходів забезпечення полягає в тому, щоби гарантувати здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення у точній відповідності з вимогами цього Кодексу, що передбачає розгляд справи про адміністративне правопорушення уповноваженими на те законом органами (посадовими особами) з додержанням всіх необхідних правил та норм і прийняття за результатами такого розгляду справедливого рішення, що в переважній більшості випадків означає винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення і накладення на порушника належного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією відповідної статті цього Кодексу.
Отже, наявність саме факту вчинення особою адміністративного правопорушення дає підстави працівникам поліції законно застосувати такий захід впливу, як адміністративне затримання.
Твердження апелянта про те, що пояснення свідків не відповідають критерію допустимості, апеляційним судом не беруться до уваги. Дійсно їх пояснення викладено на надрукованих бланках, однак пояснення містять їх особисті дані, які вносилися кульковою ручкою та їх підписи, що не викликає сумніву у їх упередженості. Більше того, використання бланків таких пояснень не суперечать положенням законодавства та не свідчать про порушення прав ОСОБА_1 , а відтак не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Посилання апелянта на неналежність як доказу відеозапису з огляду на не зазначення в постанові назви технічного засобу, не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки зазначення технічного засобу передбачено лише в разі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а не у випадках розгляду справи про адміністративне правопорушення судом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд робить висновок про те, що досліджені та перевірені судом першої інстанції обставини, поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами, дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції в даній частині, розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.

У той же час, перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП, то під час апеляційного перегляду вони знайшли своє підтвердження.
Так, приймаючи оскаржену постанову, суддя суду першої інстанції виходив з того, що постановою державного виконавця від 21 жовтня 2022 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, тому, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого правопорушення, дійшов висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Втім, до такого висновку суд дійшов без з`ясування всіх обставин справи, з огляду на таке.

Встановлюючи наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, у діях ОСОБА_1 суд першої інстанції повинен був перевірити, окрім наявності обмеження у праві керування транспортними засобами, ще й факт обізнаності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про встановлення відносно неї такого обмеження.
Так, порядок виконання судових рішень врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 9 ст. 71 цього Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить, зокрема, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, копія якої надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, та направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
Відповідно до ч. 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Наявні матеріали справи та відображені у них відомості не дозволяють стверджувати про обізнаність ОСОБА_1 про накладене на нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки відомостей на підтвердження такої обставини суду не надано.
Долучене письмове повідомлення начальника Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.08.2023 р. № 1817-31/74301, не містить підтвердження про отримання ОСОБА_1 постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
Так, згідно до ч.3 ст. 126 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується у формі умислу. Тобто, відповідальна особа, яка склала протокол повинна довести та надати докази, що водій був обізнаний про встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Проте, доказів, які б підтверджували обізнаність ОСОБА_1 про обмеження його у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи не має, так як відповідна особа таких даних не додала, в порушення вимог ч.2 ст. 251 КУпАП.

Отже, апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не доведено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду змінити, закривши провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. В іншій частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Безрукова В.В., задовольнити частково.

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 05 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. - змінити.

Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

В іншій частині постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 05 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.