ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/6828/22		
Провадження № 22-ц/821/167/24		
Категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.
суддів            Гончар Н.І., Василенко Л.І.
за участю секретаря    Ярошенка Б.М.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: ОСОБА_2 
відповідач:  ОСОБА_3 
представник відповідача: адвокат Терлич Валерій Габорович

розглянувши упорядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 листопада 2023 року (постановлену в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси під головуванням судді Скляренко В.М.)про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
05 жовтня 2023 року та 13 листопада 2023 року від представника ОСОБА_3 – адвоката Терлича В.Г. до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що оскільки ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України, то посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України просив зупинити розгляд вказаної цивільної справи до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 листопада 2023 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.
Ухвала суду, зокрема, мотивована тим, що п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичних операцій.
Оскільки на підставі поданих доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 26.02.2022р. по теперішній час перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, то наявні обумовлені в законодавстві підстави для зупинення розгляду справи.
В апеляційній скарзі, поданій 29 листопада 2023 року, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , вважаючи оскаржувану ухвалу суду такою, що постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та при порушенні судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 листопада 2023 року.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховану ту обставину, що надані представником відповідача докази не дають підстав стверджувати про факт перебування ОСОБА_3 на військовій службі в підрозділі, що переведений на військовий стан або залучений до проведення антитерористичної операції.
Скаржник стверджує, що довідка командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 року, згідно якої головний сержант ОСОБА_3 з 26.02.2022р. відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 призваний за мобілізацією, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , у розумінні приписів ст. 83 ЦПК України не може братися судом до уваги, оскільки не була заздалегідь направлена (надана) позивачеві чи його представнику. Крім того, особа, що надала таку довідку не надала суду клопотання про долучення доказів та поновлення строку на їх подання.
Апелянт вважає, що оскільки у справі приймає участь представник відповідача, який має всі можливості для захисту інтересів відповідача, то зупинення провадження, в такому випадку, є недоцільним та таким, що призводить до затягування розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції .
21 грудня 2023 року до Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_3 – адвоката Терлича В.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому адвокат вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвала суду підлягає залишенню без змін, оскільки цивільним процесуальним законом передбачено випадки зупинення провадження у справі, і ці випадки, визначені як обов`язкові – у ст. 251 ЦПК України.
Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надав суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту його перебування у складі ЗСУ, оскільки вказані доводи спростовуються наявними матеріалами справи, зокрема, в додатку до клопотання вказано і додано відповідні докази.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. З рештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 перебуває у складі ЗСУ та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження, дана норма є імперативною і не містить жодних виключень.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні7; від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 , який діє на час розгляду даної справи.
Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.
Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
У справі, яка переглядається, встановлено, що  представник ОСОБА_3 – адвокат Терлич В.Г. заявив клопотання про зупинення провадження, яке мотивовано, зокрема, тим, що відповідач проходить військову службу у лавах ЗСУ з 26 лютого 2022 року.
На підтвердження проходження військової служби надано витяг з наказу начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 №3 від 26.02.2022р.; довідку ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_5 №1028 від 03.10.2023р.; копію військового квитка ОСОБА_3 , серії НОМЕР_3 ; довідку командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_6 №572 від 21.04.2023р. про безпосередню участь ОСОБА_3 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України; довідку командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 №138 від 10.06.2023р.; довідку ТВО командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_8 №44 від 03.02.2023р.; довідку командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 року, згідно якої головний сержант ОСОБА_3 з 26.02.2022р. відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 призваний за мобілізацією, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 у Збройних Силах України
Встановивши, що  ОСОБА_3  перебуває у складі військової частини  НОМЕР_1 , тобто перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд не повинен був зупиняти провадження у справі, оскільки розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних  гарантій  доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути прийняті до уваги з оґляду на імперативність приписів частини першої статті 251 ЦПК України.
Крім того, колегія суддів відхиляє й доводи скаржника про те, що надана довідка командира військової частини НОМЕР_1 від 09.11.2023 року, не може братись судом до уваги, оскільки не була заздалегідь направлена іншій стороні. Згідно наявних в матеріалах справи доказів, представник відповідача, подаючи клопотання про зупинення провадження у справі через систему «Електронний суд» 10 листопада 2023 року долучив в якості доказу вищезазначену довідку, яка вкотре підтверджує перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, та надав відповідні докази направлення такого клопотання та додатків до нього представнику позивачки – ОСОБА_2 , що підтверджується квитанцією №306801 від 10.11.2023 року (том 2, а.с. 106-111).
Відтак, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які обґрунтовані сумніви перебування ОСОБА_3  у складі Збройних Сил України, а тому колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі згідно зп. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого об`єктивного підтвердження за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції від 13 листопада 2023 року судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 листопада 2023 року про зупинення провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                          О.В. Карпенко

Судді                 Н.І. Гончар

               Л.І. Василенко