ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 688/2284/20
Провадження № 22-ц/4820/71/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Чебан О.М.,
з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника, 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна в натурі, встановлення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стаднічук Н.Л. від 02 жовтня 2023 року.
Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з заявою про стягнення судових витрат у справі, посилаючись на те, що під час розгляду справи про поділ майна подружжя вона понесла судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 15000 грн.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу як незаконну, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додала докази їх понесення, які є складовими заяви про ухвалення додаткового рішення. На її думку до такої заяви, підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 183 ЦПК України, щодо подання заяв, а не правило частини 9 статті 83 України щодо подання доказів. Тому помилковим вважає висновок суду про неприйняття наданих доказів за відсутності доказів їх направлення іншим учасникам справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції констатував відсутність поданих у встановленому порядку доказів на підтвердження таких витрат на правову допомогу, при цьому не взяв до уваги надані відповідачкою докази понесення витрат на правову допомогу у зв`язку з відсутністю підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, так як заявником у порушення свого процесуального обов`язку не направлено іншим учасникам справи всіх копій доказів на підтвердження дійсності понесення на правничу допомогу витрат, що призвело до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду ознайомитися з їхнім змістом, позбавило можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку.
При цьому, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У зв`язку з цим суд не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви.
Доводи апеляційної скарги про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу є додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, а тому під час вирішення питання про прийняття до розгляду такої заяви суд мав керуватися правилами статті 183 ЦПК України й, відповідно, застосувати наслідки недотримання таких правил (повернення заяви без розгляду згідно з ч.4 ст. 186 ЦПК), також не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15, із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, - як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, додані до заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення документи є доказами витрат позивача на правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи.
Тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми  статті 83 ЦПК України, яка регулює порядок подання доказів.
Відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Встановивши порушення установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу (докази), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.11.2023 року, справа № 308/7190/21.
Оскаржувана ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2024 року.

Судді                                                  Л.М. Грох 

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк