ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 березня 2024 року           справа №360/433/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання – Азарова К.В., за участю представника відповідача Кутакова П.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року (головуючий суддя І інстанції – Качанок О.М.), складене в повному обсязі 03 липня 2023 року у м. Дніпро,  у справі № 360/433/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, -

                                                           ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Державної служби геології та надр України, в якому позивач просить:
визнати протиправним та скасувати наказ № 178 від 28.03.2023 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005, виданого Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке об`єднання Азот».
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що до набрання чинності змін, внесених до ст. 13 Кодексу України про надра, ні рішенням РНБО, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачалась можливість застосування відповідних персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)щодо фізичних або юридичних осіб, які тим чи іншим чином є пов`язаними з фізичними чи юридичними особами, включеними до відповідних санаційних списків, затверджених РНБО.
Прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» № 2805 стало для відповідача єдиною підставою застосувати до позивача ті ж самі обмежувальні заходи (санкції), які були введені у липні 2021 року у відношенні ОСОБА_1 відповідним Указом Президента.
Вважає, що твердження суду про те, що положення ст. 13 Кодексу України про надра застосовано відповідачем до правовідносин, які виникли після дати набрання ними чинності і принцип незворотності дії законів у часі не порушено, є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи.
При цьому, зазначає, що 30-денний строк, протягом якого позивач мав можливість реалізувати передбачене ст. 13 Кодексу Законів про надра право на зміну КБВ задля уникнення негативних наслідків у виді зупинення дії спеціального дозволу сплив 2 серпня 2021 року, тобто задовго до оприлюднення Закону № 2805.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав на правильність висновків суду першої інстанції
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Для здійснення діяльності по видобуванню прісних підземних вод для господарсько-питного водопостачання позивачем отримано спеціальний дозвіл на користування надрами № 3735 від 09.12.2005 на ділянці Єпіфанівська Боровського родовища/водозабір «Єпіфанівський» та укладено угоду між відповідачем та позивачем від 29.11.2011 № 3735 про умови користування надрами з метою видобування прісних підземних вод на ділянці Єпіфанівська Боровського родовища. Строк дії спеціального дозволу 13 років.
Згідно положень статті 5 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, частини 15 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-ІV, строк дії вказаного дозволу продовжувався.
Згідно з протоколом засідання Робочої групи з питань надрокористування від 25.03.2021 № 5-РГ/2021 рекомендовано Держгеонадрам врахувати пропозиції Робочої групи щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005, наданого ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання «Азот», та надання 30 календарних днів на усунення порушень у зв`язку з невиконанням в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища відповідно до підпункту 3 пункту 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124).
У зв`язку з надходженням подання Державної екологічної інспекції України від 03.03.2021 № 2059/2.2/6-21, відповідно до підпункту 3 пункту 21 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (в редакції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124), та враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 25.03.2021 № 5-РГ/2021), згідно наказу Держгеонадр від 31.03.2021 № 251 зупинена дія спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005, наданого Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (код ЄДРПОУ 33270581), та надано 30 календарних днів на усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Вказаний наказ оскаржений до Луганського окружного адміністративного суду (справа № 360/6567/21), рішення по справі не ухвалено.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеного в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 (набрав чинності 03.07.2021), застосовано персональні санкції щодо ОСОБА_1 (п. 538 Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) від 18.06.2021), а саме (за видами обмежувальних заходів):
1) блокування активів – тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;
2) обмеження торговельних операцій;
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
8) повна заборона заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів;
9) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах  на території іноземної держави;
10) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 
11) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
12) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
13) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України «Про санкції». Строк застосування обмежувальних заходів 3 роки.
Відтак, відповідно до Додатку 1 рішення РНБО від 18.06.2021, серед інших видів обмежувальних заходів (санкцій), до фізичної особи - ОСОБА_1 застосовано обмежувальні заходи у вигляді анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Разом з тим, 28.03.2023 Державною службою геології та надр України видано наказ № 178 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр», згідно з пунктом 2 якого внесено зміни до наказів Держгеонадр в частині доповнення підстав зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами згідно з переліком, наведеним у додатку 2 до цього наказу.
Зокрема, відповідно до пункту 1 Додатку 2 «Перелік спеціальних дозволів на користування надрами, яким внесені зміни до наказів Держгеонадр в частині доповнення підстав зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» прийнято рішення внести зміни до наказу Держгеонадр від 31.03.2021 № 251 в частині підстав для зупинення дії дозволу від 09.12.2005 № 3735 (строк дії - до 31.03.2021; Боровське родовище; власник спеціального дозволу на користування надрами – Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»; Указ Президента України від 24.06.2021 № 266/2021; кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_1 ; строк застосування – три роки).
Зазначений наказ видано на підставі пункту 3 частини 1 статті 57 Кодексу України про надра, у зв`язку із застосуванням рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеним в дію Указом Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 та враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування (протокол від 28.03.2023 № 2023-1).
Тобто, наказом від 28.03.2023 № 178 внесені зміни до наказу Держгеонадр від 31.03.2021 № 251 в частині підстав для зупинення дії дозволу та доповнено підстави зупинення дії спеціального дозволу від 09.12.2005 № 3735, виданого позивачу.
Вважаючи цей наказ в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Спірним питанням у справі є правомірність заявлених позовних вимог щодо      скасування наказу про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для зупинення дії спеціального дозволу.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері раціонального використання надр, та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174.
Пунктом 4 зазначеного Положення визначено, що Державна служба геології та надр України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.
Згідно з частиною 1 статті 4 Кодексу України «Про надра», надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.
Частиною першою статті 11 Кодексу України «Про надра» визначено, що державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.
Користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи (частина 1 статті 13 Кодексу України «Про надра»).
Згідно зі статтею 14 Кодексу України «Про надра», надра надаються у користування для: геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промисловою розробкою родовищ); видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод, отримання геотермальної енергії (теплової енергії надр), експлуатації підземних споруд, пов`язаної із запобіганням підтопленню навколишнього природного середовища внаслідок закриття шахт; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади) (крім нафтогазоносних надр); виконання робіт (провадження діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції.
За змістом частини 1 статті 19 Кодексу України «Про надра», право користування надрами надається шляхом надання спеціального дозволу на користування надрами.
Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін, врегульовано Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок № 615, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 № 124), дія якого поширюється на всі види користування надрами.
Згідно з підпунктом 4 пункту 21 Порядку № 615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Міндовкілля, Держпраці, МОЗ, Держекоінспекції, органів місцевого самоврядування, ДПС у разі, зокрема, наявності підстав, передбачених Законом України «Про санкції».
Відповідно до пункту 24 Порядку № 615 про надання, продовження строку дії, зупинення дії, поновлення дії, переоформлення, анулювання дозволу та внесення змін до нього Держгеонадра видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1644-VII (далі – Закон 1644-VII) з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону 1644-VII, одним із видів санкцій згідно з цим Законом є анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 5 Закону 1644-VII пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.
Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Рішення щодо застосування санкцій повинно містити строк їх застосування, крім випадків застосування санкцій, що призводять до припинення прав, та інших санкцій, які за змістом не можуть застосовуватися тимчасово.
Закон України «Про санкції» був прийнятий, усвідомлюючи потребу невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
28 березня 2023 року набрав чинності Закон України від 01 грудня 2022 року № 2805-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства у сфері користування надрами» (далі – Закон № 2805-ІХ), яким внесені зміни до Кодексу України про надра.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 57 Кодексу України «Про надра» право користування надрами може бути тимчасово заборонено (зупинено) виключно з таких підстав, зокрема, застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону України «Про санкції» у вигляді зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.
Згідно частини 7 статті 13 Кодексу України «Про надра», у разі застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у вигляді анулювання або зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до Закону України "Про санкції" до кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, яка є користувачем надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, відповідно анулює або зупиняє дію спеціального дозволу на користування надрами такого користувача через 30 днів з дня застосування таких санкцій, якщо через 30 днів з дня видання указу Президента України про застосування відповідної санкції особа, до якої її застосовано, залишається кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи, що є власником відповідного спеціального дозволу на користування надрами.
Рішенням РНБО застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до переліку фізичних осіб, в тому числі до ОСОБА_1 у виді анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Вказане рішення введено в дію Указом Президента України № 266/2021 від 24 червня 2021 року, який став підставою для винесення спірного наказу та є чинним.
Відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України Президент на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» є ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що після видання Указу Президента України від 24.06.2021 № 266/2021 не вносились зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо кінцевого бенефіціарного власника (контролера) Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот».
Положенням про Державну службу геології та надр України № 1174 передбачено, що Держгеонадра для виконання покладених на Службу завдань має право скликати наради, утворювати комісії та робочі групи, проводити наукові конференції, семінари з питань, що належать до компетенції Держгеонадр (підпункт 3 пункту 6).
Відповідно до абзацу 3, 4 пункту 13 Положення 1174, для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Держгеонадрах можуть утворюватися інші постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи. Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджує Голова Держгеонадр. 
Згідно з наказом Держгеонадр від 27 березня 2023 року № 170 «Про утворення дорадчо-консультативного органу Державної служби геології та надр України» (наказ набрав чинності 28.03.2023) утворено в якості постійного дорадчо-консультативного органу Державної служби геології та надр України Робочу групу з питань надрокористування, затверджено її склад та Положення.
Відповідно до пунктів 2, 3 Положення про Робочу групу з питань надрокористування (далі - Положення про Робочу групу), Робоча група є постійно діючим дорадчо-консультативним органом Держгеонадр, завданням якої, серед іншого, є надання пропозицій та рекомендацій Голові Держгеонадр щодо надання дозволів, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення, поновлення дії, анулювання дозволу, надання термінів для усунення порушень.
Прийняті рішення оформляються протоколом, який підписується всіма членами Робочої групи, присутніми на засіданні, та затверджується головуючим Робочої групи. Пропозиції та рекомендації Робочої групи враховуються при видачі відповідно до частини третьої статті 16-3 та статей 26, 57 Кодексу України про надра, а також статей 26, 27 Закону України «Про нафту і газ» наказів Держгеонадр про надання, продовження строку дії, внесення змін до дозволу, зупинення дії, поновлення дії, анулювання дозволу, наданні термінів на усунення порушень, а також про відмову в наданні чи продовженні строку дії дозволу (пункти 7, 8 Положення про Робочу групу).
Згідно протоколу засідання Робочої групи з питань надрокористування від 28.03.2023 № 2023-1 ухвалено рекомендувати Держгеонадрам врахувати пропозиції Робочої групи, відповідно до переліку, зокрема, внести зміни до наказу Держгеонадр від 31.03.2021 № 251 в частині підстав для зупинення дії дозволу від 09.12.2005 № 3735 зі строком дії - до 31.03.2021 по Боровському родовищу, виданому Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке об`єднання Азот»; Указ Президента України від 24.06.2021 № 266/2021; кінцевий бенефіціарний власник - ОСОБА_1 ; строк застосування – три роки.
Отже, враховуючи пропозиції Робочої групи з питань надрокористування, у зв`язку із застосуванням рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 18 червня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеним в дію Указом Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021 та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Кодексу України про надра, відповідачем видано спірний наказ від 28.03.2023 № 178 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр».
При цьому, наказ Держгеонадр від 31 березня 2021 року № 251 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005» є чинним. Доказів протилежного сторонами не надано.
Представник позивача/скаржника, посилаючись на незворотність дії в часі нормативно-правових актів вказує, що прийняття Закону № 2805-IX об`єктивно погіршує становище позивача, оскільки це дало можливість відповідачу застосовувати спеціальні обмежувальні заходи (санкції) у вигляді зупинення спеціального дозволу на користування надрами, незважаючи на відсутність позивача у переліку, наведеному у відповідному рішенні РНБО. Факт застосування обмежувальних заходів (санкцій) відносно ОСОБА_1 відбувся 03 липня 2021 року. Тобто, певні події і правовідносини виникли задовго до набрання чинності Закону № 2805-IX і ці події жодним чином не стосувались позивача до набрання чинності цього Закону.
Як вбачається з положень частини 7 статті 13 Кодексу України про надра (в редакції Закону № 2805-IX) зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, власником якої є юридична особа, законодавець пов`язує із застосуванням спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) саме до кінцевого бенефіціарного власника цієї юридичної особи.
У даній справі спір виник щодо юридичної особи – Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», а не ОСОБА_1 , як кінцевого бенефіціарного власника цієї юридичної особи.
До того ж, спірним наказом не зупинено дію спеціального дозволу, а доповнено підставу зупинення у вже виданому наказі від 31 березня 2021 року № 251 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005».
Разом з тим, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин.
Положення частини 7 статті 13 Кодексу України про надра застосовано відповідачем на правовідносини, які виникли після дати набрання ними чинності, тому твердження про те, що застосування до позивача спеціальних обмежувальних заходів (санкцій) у вигляді зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами на виконання вказаних норм є порушенням принципу незворотності дії в часі законів, на думку суду, є безпідставним.
Що стосується доводів представника позивача/скаржника про перевищення строку зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, виданого відповідачу над строком застосуванням спеціальних обмежень (санкції) до ОСОБА_1 , як одну з підстав для скасування спірного наказу, суд вважає, що вони не є достатніми та не можуть бути самостійною підставою для скасування наказу.
Останні є персональними спеціальними санкціями, застосованими до фізичної особи, а спірним наказом від 28.03.2023 № 178, як вказувалось вище, лише доповнено підставу зупинення спеціального дозволу відповідача у вже виданому наказі від 31.03.2021 № 251 «Про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005».
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позивача про неузгодженість з рекомендаціями Робочої групи пункту 2 спірного наказу та з тим, що за змістом додатку 2 до наказу № 178 від 28.03.2023 і рекомендацій Робочої групи, відбулась зміна підстав для зупинення дії спеціального дозволу, зазначених у наказі від 31.03.2021 № 251, зважаючи на таке.
Як вбачається зі змісту пункту 2 наказу від 28.03.2023 № 178, голова Держгеонадр наказав внести зміни до наказів Держгеонадр в частині доповнення підстав зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами згідно з переліком, наведеним у додатку 2 до цього наказу.
Разом з тим, додаток 2 містить саме перелік спеціальних дозволів на користування надрами, яким внесені зміни до наказів Держгеонадр в частині доповнення підстав зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
Отже, з аналізу як розпорядчої частини наказу, так і змісту додатку 2 до нього, суд доходить висновку, що відповідачем внесено зміни до спірного наказу саме шляхом доповнення підстав зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправність наказу від 28.03.2023 № 178 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами та внесення змін до наказів Держгеонадр» в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3735 від 09.12.2005, виданого позивачу.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року у справі № 360/433/23 – залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 04 березня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.      
      
 Судді                                                                                        А.В. Гайдар
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                       І.Д.Компанієць