ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/5145/21  Номер провадження 33/814/43/24	Головуючий у 1-й інстанції Кононенко Т.О.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Лимар О.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Ткачова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 15 квітня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень. 
Згідно постанови судді, 05.03.2021року о 02годині 35 хвилин по проспекту Московському 97 у м.Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, на вимогу поліцейського в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною третьою статті 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням ст. 254 КУпАП, оскільки даний процесуальний документ повинен бути складений в присутності особи, впродовж 24 годин з моменту правопорушення. Працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про розгляд справи по даному протоколу, а також не надсилали ніякого запрошення поштою, чим позбавили його процесуальних прав подавати клопотання, зауваження.
Вказує про те, що судом першої інстанції помилково притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП, оскільки у самій постанові відсутні посилання на судове рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, тому суд повинен кваліфікувати його дії за ч.2 ст.130 КУпАП. 
Поліцейськими на місці зупинки не залучалися свідки для проведення огляду та сам огляд не проводився, від керування транспортним засобом працівники поліції не відсторонювали, посвідчення водія не вилучали, на переконання апелянта, працівники поліції діяли з перевищенням владних повноважень.
В постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, порядок сплати штрафу та правові наслідки невиконання адміністративного стягнення.
Одночасно апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 15 квітня 2021 року посилаючись на те, що про судове рішення дізнався лише 26 серпня 2021 року з листа від УПП в Харківській області.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи місцевим судом, докази на підтвердження отримання копії постанови матеріали справи не містять, а тому апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 про результати розгляду справи стало відомо лише 26 серпня 2021 року з листа від УПП в Харківській області, як про це вказує апелянт.
Перевіривши матеріали справи та вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Ткачова В.О. в підтримку доводів апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
За дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кваліфікуються за ч.3 ст. 130 КУпАП. 
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №110060 від 05 березня 2021 року, направлення на огляд водія ТЗ до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з виявленими в ОСОБА_1 ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 в їх присутності від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, рапортом інспектора роти 5 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП Тонконога С.С., відповідно до якого транспортний засіб Renault Megane д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за порушення п. 31.4.3 ПДР України, в ході розмови у водія виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від водія було отримано пасивну відмову в присутності двох свідків, копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, 05 березня 2021 року працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням водія  ОСОБА_1  за порушення ПДР України. В подальшому, інспектор поліції у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1  ознак наркотичного спяніння запропонував останньому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. В ході довготривалого перебування у медичному закладі ОСОБА_1   неодноразово пропонувалося пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння та здати відповідний біологічний матеріал (сечу) для проведення лабораторних досліджень. Проте ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні медичної установи, пройти такий огляд фактично  відмовився (пасивна відмова від здачі сечі), тобто фактично вчинив дії, які свідчать про ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння. Відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі, зафіксовані у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
При перевірці матеріалів справи, у тому числі при перегляді відеозапису, порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено. Отже, здійснений поліцейським відеозапис є допустимим доказом.
Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо порушення процедури проведення огляду або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Апеляційний судом не встановлено даних щодо необ`єктивного ставлення з боку працівників поліції щодо ОСОБА_4 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тому твердження апелянта про упередженість працівників патрульної поліції апеляційний суд оцінює критично.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням ст. 254 КУпАП не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Крім того, сам протокол про адміністративне правопорушення складено 05 березня 2021 року безпосередньо в день його вчинення.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Згідно п.12 розд.2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735,у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки не проводиться.
Відповідно до інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак наркотичного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї Інструкції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження від проходження медичного огляду в медичному закладі, є надуманими, та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому повинен знати, в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.
Більше того, ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а тому обізнаний із порядком проведення відповідного огляду та наслідками у разі відмови пройти такий огляд у встановленому законом порядку. 
Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів, які учасниками справи не спростовані, а дії поліцейських не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення про відсутність ознак сп`яніння, або неможливість здачі відповідного біологічного матеріалу не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
Такі посилання апелянта жодним чином не спростовують висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянта на відсутність доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій особі, не спростовує висновків суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд повинен кваліфікувати його дії за ч.2 ст.130 КУпАП, не відповідають наявним матеріалам справи.
Відповідно до інформації наданої УПП, громадянин ОСОБА_1 упродовж року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачені ст. 130 КУпАП (а.с. 12).
Вказане підтверджується копією постанови Комінтернівського районного суду м.Хароква від 22 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до постанови Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, постановою Московського районного суду м.Харкова від 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 правильно піддано адміністративному стягненню за ч.3 ст. 130 КУпАП. 
Відсутність у постанові судді місцевого суду посилання про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, порядок сплати штрафу та правові наслідки невиконання адміністративного стягнення не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та не можуть слугувати підставою для беззаперечного скасування судового рішення.
Інші доводи апелянта не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене адміністративне правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням обставин справи та особи порушника.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 15 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Московського районного суду м.Харкова від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко