ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року	Львів	Справа № 380/24249/23 пров. № А/857/87/24	

Восьмий  апеляційний  адміністративний  суд в складі:

головуючого судді:                                            Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                Затолочного В.С., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамбро» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року про повернення позовної заяви, головуючий суддя – Грень Н.М., постановлена у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамбро» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-

                                                       В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2023 року позивач – ТзОВ  «Вамбро» звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Львівській області, ДПС України, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 7303470/42323261 від 06.09.2022 року про відмову в реєстрації ПН №2 від 01.08.2022 року на загальну суму 638 275,62 грн. в тому числі ПДВ 106 379,27 грн.; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Вамбро» (код ЄДРПОУ 42323261) податкову накладну 2 від 01.08.2022 року на загальну суму 638 275,62 грн. в тому числі ПДВ 106 379,27 грн.          
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших (нових) підстав, що можуть свідчити про поважність причин пропуску такого строку з підтверджуючими відповідні обставини доказами; документа про сплат судового збору в сумі 2684,00 грн.; позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 160 КАС України у примірнику для суду та для відповідачів.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамбро» до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ  «Вамбро» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутись до суду з даним позовом, а всі наведені ним обставини не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами та труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду .
На підставі частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. 
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надіслав суду будь-яких інших підстав, що можуть свідчити про поважність причин пропуску такого строку з підтверджуючими відповідні обставини доказами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, в разі досудового порядку вирішення спору законодавством регламентовано тримісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений   законом   строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Як слідує з матеріалів справи, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області 06.09.2022 року прийнято рішення №7303470/42323261 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.08.2022 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.
13.09.2022 року позивач звернувся в порядку адміністративного оскарження через автоматизовану систему “Єдине вікно подання електронних документів” ДПС України до контролюючого органу зі скаргою, в якій просив скасувати таке.
За результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення №46876/42323261/2 від 23.09.2022 року, яким залишено скаргу без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.08.2022 року у Єдиному реєстрі податкових накладних без змін, яке 23.09.2022 року надіслано в його електронний кабінет.
Не погоджуючись з рішенням №7303470/42323261 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.08.2022 у Єдиному реєстрі податкових накладних 11.01.2023 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023 року, у справі №380/710/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вамбро” до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.
18.09.2023 року позивач повторно звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 року позовну заяву повернуто позивачеві, у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.
17 жовтня 2023 року позивач втретє звернувся до суду із розглядуваним адміністративним позовом про рішенням №7303470/42323261 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.08.2022 у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як зазначав позивач у заяві про поновлення строку позивач посилався на те, що систематичні удари російської федерації по об`єктах критичної інфраструктури в Україні (в тому числі у Львові та Львівській області) спричинили планові та аварійні відключення електроенергії протягом тривалого часу, повітряні тривоги, неможливість використання транспорту, ракетна чи інше збройне ураження території, обмеження роботи Укрпошти під час тривог, планових та аварійних відключень. Зазначав, що відключення електроенергії спричиняло відсутність інтернету та зв`язку. При цьому загроза ракетних ударів та сповіщення тривог - зумовлювали часте перебування у бомбосховищах (укриттях, де відсутній інтернет та зв`язок).           
Також, зазначав, що у цей же період припадає і період довготривалого лікування представника позивача (адвоката Майстришин С.Р., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.11.2022 року №10/11/22, ордеру серії ВС№1179227) зап`ясть двох рук в суглобах кистей після отриманої травми. Зазначає, що порушення цілісності кісток зап`ястя двох рук представника позивача достатньо надовго обмежило його працездатність (слабкість, оніміння, поколювання, болісні відчуття, запалення та обмеженість рухливості, втрата чутливості рук, неможливість згинання рук). Тобто, дана обставина ускладнило роботу представника позивача за комп`ютером та копіювальним апаратом. Дана обставина підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) лікування від 02.10.2023 року виданої НП 3-я міською поліклінікою м. Львова.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на вимоги ч. 4 ст. 240 КАС України, відповідно до якої особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Матеріалами справи підтверджено, що первинний адміністративний позов позивача було залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.
При цьому, звертаючись до суду із розглядуваним адміністративним позовом позивач не наводить жодних обставин про усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.
Натомість, навпаки вважав, що період розгляду первинного адміністративного позову судами є поважною причиною пропуску строку, не усунувши підстав, з яких його було залишено без розгляду.
Як встановлено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023 року у справі № 380/710/23 строк на звернення до суду для оскарження рішення №7303470/42323261 від 06.09.2022 року про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.08.2022 року, закінчився 24 грудня 2022 року.
Позивачем не наведено жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, та не усунено підстав, з яких позов було залишено без розгляду.
При цьому, колегія суддів вважає вірними покликання суду попередньої інстанції на правові позиції Верховного Суду, сформовані у постановах від 26 вересня 2022 року у справі № 560/403/22, від 16 лютого 2023 року у справі № 640/7964/21 від 28 лютого 2023 року у справі № 400/6312/21,  та від 20.04.2023 у справі № 560/12377/21 про те, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на права та обов`язки позивача.
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.
Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамбро» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №380/24249/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар