ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12524/23                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Ольга ТКАЧЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:
визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні кратності страхового стажу ОСОБА_1 в період роботи на ЧАЄС з 01.01.2004 по 23.09.2014 з кратністю 1,5;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 кратність страхового стажу в період роботи на ЧАЄС з 01.01.2004 по 23.09.2014 з кратністю 1,5.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Позивач вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, азі січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Позивач зазначає, що всі необхідні документи для підтвердження роботи дезактиваторщиком радіоактивних відходів на Чорнобильській АЕС надавались при зверненні за призначенням пенсії, що підтверджується фактом призначення пенсії та зарахованні страхового стажу в період роботи дезактиваторщиком радіоактивних відходів на Чорнобильській АЕС з 04.01.1995 по 31.12.2003 з кратністю страхового стажу півтора. Більш того, в трудовій книжці є всі записи якими підтверджується факт роботи з радіоактивними відходами на посаді дезактиваторщика в період з 04.01.1995 по 23.09.2014.
Позивач звертає увагу, що п. 4 постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Дію вказаної постанови пролонговано п. 1 постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 "Про продовження на 1991-1995 роки строку дії постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 № 1497". У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (у тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується у часі.
Пунктами 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів" від 29.01.2003 № 137 визначено - у період з 1 січня 2003 року до 1 січня 2006 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження: час роботи або служби зараховується до трудового стажу, до вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком, на пільгових умовах, який затверджується Кабінетом Міністрів України).
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
У відповідності до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується пенсійним посвідченням.
Отримавши та ознайомившись із роздруківкою призначення пенсії позивач дізнався, що при призначенні пенсії 29.07.2013 ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувало кратність страхового стажу в період його роботи дезактиваторщиком радіоактивних відходів на Чорнобильській АЕС з 04.01.1995 по 31.12.2003 з кратністю страхового стажу 1.5, а з 01.01.2004 по 23.09.2014 з кратністю 1.
У зв`язку з чим 18.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням надати письмові, обґрунтовані чинним законодавством України роз`яснення щодо не зарахування кратності страхового стажу в період його роботи на ЧАЕС з 01.01.2004 по 23.09.2014 з кратністю півтора для можливості перевірки правильності здійснення пенсійним фондом нарахування та перерахунку пенсії.
Листом № 9541-8667/Ж/-02/8-2500/23 від 14.06.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надало відповідь, в якій зазначило, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погодившись з такою відповіддю, 29.06.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області з проханням прийняти рішення, яким зарахувати кратність страхового стажу в період його роботи на ЧАЕС з 01.01.2004 по 23.09.2014 з кратністю 1.5.
Листом від 27.07.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надало відповідь, у якій зазначило, що стосовно питання, порушеного у зверненні позивачем, буда надана відповідь листом від 14.06.2023 за № 9541-8667/Ж/-02/8-2500/23.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до спірних правовідносин, зокрема, до періоду трудової діяльності позивача після 01.01.2004 підлягають застосуванню положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які не передбачають зарахування стажу роботи за списком № 1 до страхового стажу у полуторному розмірі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Пункт "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) встановлює, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1058-IV основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами ОСОБА_1 має стаж роботи за Списком № 1. 
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII) час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження" (з подальшими змінами та доповненнями) визначено, що особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36).
Як встановлено вище, позивач з 2013 року отримує пенсію згідно Закону № 1058-IV за пільговим стажем, за Списком № 1, тобто, із зменшенням пенсійного віку, відповідно до п. "а" ст. 13 Закону № 1788-XII. Отже, позивачем при призначенні пенсії обрано умови та порядок пенсійного забезпечення при призначенні пенсії, визначені Законом № 1058-IV, який набув чинності 01.01.2004.
Відповідно до ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Пункт 16 Розділу XV Прикінцеві Положення Закону № 1058-IV встановлює, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
За визначенням, що міститься у ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, за періоди трудової діяльності після 01.01.2004 винятки в обчисленні страхового стажу не в одинарному розмірі можуть бути передбачені виключно Законом № 1058-IV.
За приписами абз. 10 ч. 3 ст. 26 Закону № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Тобто, вимоги Закону № 1058-IV передбачають можливість зарахування до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1. Водночас, Закону № 1058-IV не містять положень про те, що стаж роботи за Списком № 1 зараховується до страхового стажу у полуторному розмірі. Крім того, норми Закону № 1058-IV не містять посилань на можливість застосування при розрахунку страхового стажу за списком № 1 положень інших законодавчих актів та/або нормативно-правових актів.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що до спірних правовідносин, зокрема до періоду трудової діяльності позивача після 01.01.2004 підлягають застосуванню положення Закону № 1058-IV, які не передбачають зарахування стажу роботи за Списком № 1 до страхового стажу у полуторному розмірі. Отже, відмовляючи у зарахуванні спірних періодів у полуторному розмірі та відповідно зарахувавши такий період до страхового стажу позивача в одинарному розмірі, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан