ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року 
м. Київ

справа № 815/5548/17
касаційне провадження № К/9901/56184/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Олендера І.Я.,  Хохуляка В.В., 
 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Юніон Стандард Банк" Кічука Олега Івановича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 (суддя Самойлюк Г.П.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 (головуючий суддя - Потапчук В.О., Семенюк Г.В., Шляхтицький О.І.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Юніон Стандард Банк" до Головного управління ДФС в Одеській області про зобов`язання надати висновок про повернення надмірно сплачених коштів з податку на прибуток,
УСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Юніон Стандард Банк" (далі - Товариство, позивач, платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі - відповідач, Управління, контролюючий орган), в якому просило зобов`язати відповідача надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області про повернення позивачу надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 830527,66 грн.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 21.08.2017 він звернувся до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених коштів за податковими зобов`язаннями з податку на прибуток у розмірі 830527,66 грн, однак відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви в зв`язку з наявністю у платника заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у розмірі 3283,00 грн та вказано, що сума переплати складає лише 548695,66 грн. Позивач, не погоджуючись із зазначеною позицією контролюючого органу, послався на те, що правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно даних правовідносин, встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку та за приписами пункту 3 частини другої статті 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав, відтак, на думку позивача, заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у розмірі 3283,00 грн вважається погашеною, оскільки відповідач не заявив уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача свої вимоги у визначений статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів осіб" тридцяти денний строк. Позивач вважає, що контролюючий орган необґрунтовано відобразив суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 548695,66 грн, вирахувавши з суми 830527,66 грн кошти у розмірі 281832,00 грн, оскільки, на переконання позивача, вимоги за зобов`язаннями банку зі сплати податків і зборів можуть пред`являтися лише в межах ліквідаційної процедури та погашаються в сьому чергу відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів осіб". На думку позивача, контролюючим органом безпідставно не вчинено дій, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України, щодо повернення позивачу надмірно сплачених коштів з податку на прибуток у сумі 830527,66 грн. 
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2018, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018, у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди враховуючи, що позивач у звітній декларації з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період самостійно визначив суму податкового зобов`язання податок на прибуток, нараховану за результатами останнього (звітного) податкового періоду, у сумі 281832,00 грн, яка ,з урахуванням приписів частини першої статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України,  у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), вважається узгодженою, та відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України на позивача покладений обов`язок самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, дійшли до висновку, що контролюючий орган обґрунтовано відобразив суму надмірно сплаченого податку на прибуток у розмірі 548695,66 грн, вирахувавши з суми 830527,66 грн кошти у розмірі 281832,00 грн
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неврахування судами того, що вимоги за зобов`язання банку із сплатою податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до положень статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.08.2018 відкрив провадження за касаційною скаргою позивача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу позивача залишити без задоволення. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27.02.2024 призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні без повідомлення сторін на 28.02.2024.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №939 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Юніон Стандард Банк" рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №182 розпочато ліквідацію установи та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.12.2015 №241 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮСБ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №939, зокрема, припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЮСБ БАНК", розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ЮСБ БАНК" з 28.12.2015 по 27.12.2017 включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "ЮСБ БАНК", визначені законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону, Кічуку Олегу Івановичу строком на два роки з 28.12.2015 по 27.12.2017 включно.
Згідно з актом звіряння розрахунків від 25.05.2016 №1080-17 між позивачем та контролюючим органом позитивне сальдо Товариства за платежем 11020600 "Податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України" становить 830527,66 грн - сальдо на 01.04.2016.
Платником 31.07.2017 до контролюючого органу було подано звітну декларацію з податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період 2017 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток, нараховану за результатами останнього (звітного) податкового періоду, у розмірі 281832,00 грн. 
21.08.2017 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Юніон Стандард Банк", керуючись пунктом 43.4 статті 43 ПК України, звернулась до контролюючого органу із заявою за вих. №4034 щодо повернення надміру (помилково) сплачених грошових коштів за податковими зобов`язаннями в сумі 830527,66 грн. 
Листом контролюючого органу від 18.09.2017 за вих. №9286/10/15-32-07-01-08 відмовлено платнику у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань в сумі 830527,66 грн. Відмова мотивована тим, що відповідно до статті 43 ПК України, пункту 3 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146, помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань підлягають поверненню платнику відповідно, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Однак, відповідно до даних інформаційних систем ДФС за кодом бюджетної класифікації 14010100 - податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у Товариства є заборгованість в сумі 3283,00 грн. При цьому зазначено, що наявна сума переплати в ІКП за кодом бюджетної класифікації 11020600 - податок на прибуток банківських організацій, включаючи філіали аналогічних організацій, розташованих на території України, складає 548695,66 грн. Також, було запропоновано Товариству здійснити розрахунки з бюджетом у повному обсязі, сплативши наявну заборгованість, та провести звірку стану розрахунків за відповідним платежем.
Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю відмови контролюючого органу в поверненні коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку правомірності діям контролюючого органу, Верховний Суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату є надміру сплачені грошові зобов`язання.
За правилами статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Порядок зарахування наявних у платника податків переплат в рахунок інших платежів визначено статтею 43 ПК України.
Відповідно до пунктів 43.1 - 43.6 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Відповідно до пункту 102.5 статті 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 затверджений Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань (далі - Порядок №1146).
Цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.
Дія цього Порядку не поширюється на: 1) відшкодування податку на додану вартість; 2) повернення авансових платежів (передоплати), помилково та/або надміру внесених платниками податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім`я відповідних органів ДФС, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів до/або під час митного оформлення, та грошової застави; 3) повернення помилково та/або надміру перерахованих (унесених) платниками коштів, сплачених шляхом надання при митному оформленні податкового векселя; 4) повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів; 5) виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів.
Згідно з положеннями пунктів 5-8 Порядку №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.
У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються: 1) на поточний рахунок платника податку в установі банку; 2) на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету; 3) готівкою за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 4) готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; 5) поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку; 6) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з обліку коштів забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банківський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).
Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (крім грошових зобов`язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.
У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.
Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1242.
За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.
За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.
Таким чином, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є ухвалення контролюючим органом висновку про повернення надмірно сплачених платежів.
Разом з тим, законодавчо встановленим обмеженням щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань є наявність у платника податків податкового боргу, як то визначено пунктом 43.1 статті 43 ПК України.
Ураховуючи, що, як установлено судовими інстанціями, за позивачем рахувався податковий борг з податку на прибуток підприємств, який утворився внаслідок подання ним декларації з податку на прибуток підприємств за 2017 рік, в якій ним самостійно визначено суму податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 281832,00 грн, який на час звернення до контролюючого органу із заявою про повернення надмірно сплачених платежів, не був погашений позивачем, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для зобов`язання контролюючого органу повернути позивачу за рахунок бюджетних коштів надмірно сплачений податок на прибуток саме у сумі 830527,66 грн.
Доводам скаржника про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" судами попередніх інстанцій надано правову оцінку, з якою погоджується суд касаційної інстанції, та враховує, що предметом позову у цій справі не є питання стягнення з позивача саме податкового боргу та/або погашення податкових зобов`язань.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про відсутність підстав для задоволення позову.
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень суду не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Юніон Стандард Банк" Кічука Олега Івановича залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | Л.І. Бившева І.Я.Олендер   В.В. Хохуляк