справа № 760/2697/23
головуючий у суді І інстанції Митрофанова А.О.
провадження № 22-ц/824/3049/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
31 січня 2024 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Голуб С.А., Лапчевської О.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гула Андрія Сергійовича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року про закриття провадження 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,  
в с т а н о в и в :
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» у порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з вересня 2019 року по 29 червня 2022 року, заінтересована особа - Міністерство оборони України.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання загинув командир відділення стрілецької роти, солдат Збройних Сил України ОСОБА_2 . Із загиблим заявниця познайомилась влітку 2019 року, а з вересня 2019 року почала проживати із ним однією сім`єю. Питання реєстрації шлюбу між ними не поставало, оскільки останні фактично вважали себе подружжям, вели спільне господарство та сприймали доходи одне одного як спільні.
Метою встановлення такого факту є призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, передбаченої положеннями статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Відповідно до положень закону право на призначення та отримання цієї одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Заявник вважає, що у неї як у члена сім`ї військовослужбовця, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , у цей день виникло право на отриманні відповідної одноразової грошової допомоги, встановленої законом, яке може бути реалізовано нею протягом наступних трьох років. Подальша зміна редакції закону в частині кола осіб, які можуть його набувати, не позбавляє заявника раніше набутого нею права з огляду на конституційний принцип дії законів у часі.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Ухвала мотивована тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги позивача пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою. 
Суд першої інстанції враховував правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.
Також під час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції враховано висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року, справа № 290/289/22-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гула А.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку при постановлені оскаржуваної ухвали, оскільки адміністративний суд позбавлений повноважень і не наділений відповідною компетенцією розглядати вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, за умови, коли рішення органу державної влади, для прийняття якого необхідно встановити ці факти, ще не виносилося, і заявник з цих підстав до нього не звертався.
Вказує, що відповідно до чинного законодавства, визнання судом фату проживання чоловіка та жінки однією сім`єю не становить гарантію отримання заявником грошової допомоги та не свідчить про виникнення на цьому етапі публічно-правових відносин із суб`єктом надання такої допомоги, оскільки такі виникають під час звернення особи до компетентного суб`єкта владних повноважень.
Заявниця не зверталась до компетентних органів за призначенням одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Це питання ними не розглядалось, оскільки для його ініціювання до заяви в обов`язковому порядку додається відповідне судове рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
 
Від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Метою звернення заявника із указаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, до суду є створення умов для подальшого виникнення публічно-правових відносин між заявником та державою, що вказує на неможливість розгляду заяви у порядку цивільного судочинства.
 
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Гула А.С. надіслав на адресу суду клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 31 січня 2024 року за відсутності апелянта та її представника.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.
 
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Згідно із частиною 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У своїй заяві  ОСОБА_1 просить судвстановити факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з вересня 2019 року по 29 червня 2022 року, та зазначає метою встановлення такого факту - а отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦК України, судом першої інстанції, на виконання вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, враховано висновки, викладені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22).
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) визначив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Однак, у своїй постанові у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) від 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що є неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.
Зі змісту указаної постанови у справі № 560/17953/21 вбачається, що заявник звернулася з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.
У пункті 73 цієї постанови зазначено, що спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи позивач належить до членів сім`ї військовослужбовця, які відповідно до статті 161 Закону № 2011-XII мають право на отримання спірної одноразової грошової допомоги.
У пункті 79 указаної постанови зазначено, що під час розгляду цієї справи підлягає вирішенню питання, чи можливо встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги в межах розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням встановлення наявності або відсутності цього факту надати оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень, яке прийнято до встановлення судом такого факту.
У пункті 106 цієї постанови указано, що між позивачем та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.
Указані обставини свідчать про те, що не дивлячись на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 ухвалена у порядку адміністративного судочинства відносно спору про визнання протиправності рішення комісії Міністерства оборони України щодо відмови позивачці у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю члена її сім`ї, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у вказаній постанові, можуть бути враховані у справі, що переглядається в апеляційному порядку, оскільки під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства № 560/17953/21 вирішувалося питання про можливість встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги.
Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали (28 квітня 2023 року) врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, які були актуальними на той час.
Однак, на час перегляду справи судом апеляційної інстанції Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору (18 січня                       2024 року), які враховані судом першої інстанції.
У зв`язку з викладеним, оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гула Андрія Сергійовича задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 квітня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 13лютого 2024 року.

 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              С.А. Голуб 
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська