ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" січня 2024 р.           Справа№ 910/4569/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Корсака В.А. 
          Євсікова О.О. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023
у справі № 910/4569/23 (суддя: Стасюк С.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"
про стягнення 31 009,48 грн.
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 31 009,48 грн страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 04.03.2020 № 86/20-Т/Ц5, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23 позов задоволено.
Стягнуто з ПАТ "СК "Еталон" на користь ПАТ "СК "Арсенал Страхування" страхове відшкодування в сумі 31 009,48 грн та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, керуючись приписами статті 993 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України "Про страхування" дійшов висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи виплату позивачем суми страхового відшкодування та перехід до нього права вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідно стягненню з відповідача підлягає страхове відшкодування в розмірі 31 009,48 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "СК "Еталон" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Вважає, що позивач пропустив річний строк для звернення до ПАТ "СК "Еталон" з заявою про виплату страхового відшкодування, і при цьому, позовна заява подана більш ніж через рік після ДТП. Крім того, скаржник зазначає, що позивач не вказав жодних причин, які не залежали від останнього і через які ним порушено встановлений річний строк. Позивач не довів, що ним здійснено розумні заходи для отримання відшкодування за рахунок страховика, про жодні дії з боку останнього не вказано та підтвердження вчинення таких дій відсутні. Наголошує, що строк обраховується з моменту настання страхового випадку, тобто з моменту ДТП.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 апеляційна скарга у справі № 910/4569/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "СК "Еталон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23; справу № 910/4569/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4569/23; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
До Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 27.11.2023, надійшли матеріали справи № 910/4569/23.
21.12.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "СК "Еталон", а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що право вимоги перейшло позивачу лише після сплати страхового відшкодування страхувальнику. Звертає увагу, що законом прямо не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 15.04.2020 в селі Петро-Євдокиївка Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів: зіткнення автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , з автомобілем Citroen, державний номерний знак НОМЕР_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху при виїзді з узбіччя на дорогу не переконавшись в безпеці та здійснив зіткнення з автомобілем Citroen, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України.
Зазначені обставини встановлені постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.04.2020 у справі № 511/655/20, якою водія автомобіля ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Citroen, державний номерний знак НОМЕР_2 (застрахований транспортний засіб). Власником застрахованого транспортного засобу є СП "Оптима-Фарм, ЛТД". 
Судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб було застраховано позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 04.03.2020 № 86/20-Т/Ц5, копія якого наявна в матеріалах справи.
У зв`язку з наведеними обставинами 16.04.2020 страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі рахунку від 17.04.2020 № СЧ-49632 та акту виконаних робіт від 31.07.2020 № РС-0007895 ТОВ "Адіс-Мотор" позивачем було складено страховий акт від 01.02.2022 № 006.01866721-1 (належні копії зазначених документів наявні в матеріалах справи). Відповідно до вказаного акта сума страхового відшкодування склала 34 009,48 грн. 
Вказана сума страхового відшкодування була перерахована позивачем на рахунок страхувальника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 02.02.2022 № 6244999.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована ПАТ "СК "Еталон" згідно з полісом серії ЕР № 133078219; ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн.
Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 31 009,48 грн, що і стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За змістом статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Як вірно встановив суд першої інстанції, до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом серії ЕР № 133078219 в розмірі 31 409,48 грн (враховуючи встановлений ліміт за майнову шкоду - 130 000,00 грн та розмір франшизи - 2 600,00 грн) у зв`язку з тим, що позивачем виплачено страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 34 009,48 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6244999 від 02.02.2022.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17.
Крім того, місцевий господарський суд звернув увагу сторін, що реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.
Також, суд першої інстанції зазначив, що на позивача не покладено обов`язок звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, в той час, як передбачено право за відшкодуванням шкоди звернутися безпосередньо до господарського суду в межах строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснивши відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права, оскільки звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування не є досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к).
У зв`язку з вищенаведеним, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ "СК "Арсенал Страхування" до ПАТ "СК "Еталон" про стягнення 31 009,48 грн. 
Разом із тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Як зазначалось вище, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Статтею 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачені випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було подано заяви про виплату страхового відшкодування протягом року з моменту скоєння ДТП.
Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.
Оскільки перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах, закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 країни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою і підлягає застосуванню у тому числі щодо особи, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.
Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 02.06.2018 у справі № 910/7449/17.
Річний строк звернення позивача до відповідача сплив 15.04.2021. Оскільки ні потерпілий, ні позивач у межах цього строку до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування не звертались, а звернення до суду з позовом має місце поза вищевказаним строком, останній наділений правом відмови у виплаті страхового відшкодування. Наявність такого права унеможливлює покладення на нього обов`язку зі сплати страхового відшкодування. А тому позов задоволенню не підлягає.
На переконання колегії суддів, матеріалами справи доведено, що позивач обізнаний про страховий випадок, вартість відновлювального ремонту та винну особу з 2020 року.
Доводи відповідача щодо проведення страхового розслідування, у зв`язку з чим страхове відшкодування фактично було сплачено 02.02.2022 не беруться колегією суддів до уваги, оскільки не підкріплені жодними належними та допустимими доказами.
Слід також зазначити, що страхова виплата була здійснена 02.02.2022, а позовна заява подана до суду 20.03.2023, тобто також з пропуском річного строку.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ "СК "Арсенал Страхування" про стягнення виплаченого позивачем страхового відшкодування.
Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ "СК "Еталон" підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23 скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 277 ГПК України. Суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі про відмову у задоволенні позову, судовий збір, згідно приписів статті 129 ГПК України, покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 у справі № 910/4569/23 скасувати, ухвалити нове рішення.
3. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 31 009,48 грн відмовити повністю.
4 Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код 33908322) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн. 00 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.
6. Справу №910/4569/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Євсіков