ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2023 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 720/724/20
провадження №22-ц/822/270/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 

відповідач ОСОБА_3 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2022 року, головуючий у першій інстанції Оленчук І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г. у травні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно.
Зазначала, що внаслідок смерті матері  ОСОБА_5 відкрилась спадщина 07 жовтня 2017 року.
До спадкового майна належить земельна ділянка цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га, кадастровим номером 732308600:02:018:0104, розташована на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, земельна ділянка цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,08 га, кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташована на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
Місцем реєстрації ОСОБА_5 був будинок АДРЕСА_2 .
Звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 
За інформаційною довідкою приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Бежан К.О. від 01 березня 2019 року №117/01-16 є спадкоємцем, який не подав заяву про прийняття спадщину у строк, встановлений для її прийняття. 
Внаслідок смерті брата ОСОБА_6 відкрилась спадщина 01 лютого 2019 року, яку прийняла його донька ОСОБА_3 .
ОСОБА_6 на час смерті проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_2 .
Просила встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини. 
Визнати право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га, кадастровим номером 732308600:02:018:0104, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,08 га, кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2022 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г., в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо надання оцінки показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Вказує, що обставини проживання ОСОБА_10 на час смерті стверджуються показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за якими ОСОБА_10 проживала у дочки ОСОБА_1 , де померла.
Суд першої інстанції поставився критично до показів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з огляду на акт опитування сусідів, складений Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області 05 березня 2019 року, за яким ОСОБА_5 проживала з дочкою ОСОБА_1 до дня смерті, починаючи з лютого 2015 року.
Вважає, що довідка Акціонерного товариства «Чернівцігаз» від 28 грудня 2020 року №58009-Лв-4370-1220 про відключення від газопостачання абонента ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 16 квітня 2018 року не стосується предмета доказування.
Зазначає, що у адвокатському запиті до Акціонерного товариства «Чернівцігаз» від 17 грудня 2020 року №85 зроблено посилання на виявлення доручення на припинення газопостачання по АДРЕСА_2 16 квітня 2018 року від 11 квітня 2018 року №ChrZ04-Кл-2369-0418.
Адвокатом Кирилюк Т.А. не поставлено питання про припинення газопостачання по АДРЕСА_2 у 2016 році, на яке посилалися свідки.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Кирилюк Т.А., просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г., залишити без задоволення.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г., підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г., про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з недоведеності постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Мотивовано висновки суду першої інстанції тим, що ОСОБА_1 проживала з матір`ю ОСОБА_5 нетривалий час до дня смерті спадкодавиці.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювали син ОСОБА_6 , проживаючи з матір`ю по АДРЕСА_2 , та донька ОСОБА_1 , яка перевезла ОСОБА_5 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , здійснюючи догляд до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також суд першої інстанції вважав недоведеним проживання ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті останньої понад шість місяців.
Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що син спадкодавиці ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки був зареєстрований та проживав з ОСОБА_5 постійно, а донька ОСОБА_1 не є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , оскільки не звернулася до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк
Разом з тим, суд першої інстанції послався на відмову у позові ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку позовної давності, який слід обраховувати з дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення наведеним нормам не відповідає.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 10 жовтня 2016 року, серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області 04 лютого 2019 року, серія НОМЕР_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
До матеріалів справи приєднано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №641484, виданий ОСОБА_5 , на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га, кадастровим номером 732308600:02:018:0104, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Бежан К.О. від 22 вересня 2020 року №1004/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрована.
За інформаційною довідкою приватного нотаріуса Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Бежан К.О. від 01 березня 2019 року №117/01-16 є спадкоємцем, який не подав заяву про прийняття спадщину у строк, встановлений для її прийняття. 
Відповідно до акту опитування сусідів від 05 березня 2019 року №75, посвідченого Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 засвідчили, що ОСОБА_5 фактично проживала до дня смерті з дочкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з лютого 2015 року.
Згідно із довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 05 березня 2019 року №287 на підставі погосподарської книги №28 особовий рахунок НОМЕР_3 на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 була прописана та проживала ОСОБА_1 з членами сім`ї.
На підставі довідки виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 18 лютого 2019 року №228 ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_2 , але по факту проживала по АДРЕСА_1 
За довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 10 червня 2020 року №167 ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були прописані та проживали до моменту смерті по АДРЕСА_2 , 
На підставі довідки Акціонерного товариства «Чернівцігаз» від 28 грудня 2020 року №58009-Лв-4370-1220 відключення від газопостачання абонента ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 16 квітня 2018 року. 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову
При цьому згідно зі  пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.
За змістом абзацу 1, 4 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.
Предметом позову ОСОБА_14 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є встановлення факту, що ОСОБА_1 постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини; визнання права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га, кадастровим номером 732308600:02:018:0104, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,08 га, кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_14 зазначалося постійне проживання з матір`ю ОСОБА_5 на день смерті спадкодавиці та прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_5 , встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне для оформлення права власності на майно в порядку спадкування.
Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
На підставі частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За змістом частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
На підставі частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Так, згідно з частиною з статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Як вбачається із роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Верховний суд у постанові від 12 липня 2022 року у справі № 295/15914/19 (провадження № 61-7486св21) зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Зі змісту наведених норм вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Зазначені висновки Верховного Суду також висловлював у постановах: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.
У постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 303/1816/17 (провадження № 61-35690св18) Верховний Суд зазначив, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, який здійснювали син ОСОБА_6 , проживаючи з матір`ю по АДРЕСА_2 , та донька ОСОБА_1 , яка перевезла ОСОБА_5 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , здійснюючи догляд до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За змістом судового рішення відповідачем ОСОБА_3 визнавалися обставини проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті спадкодавиці ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Однак, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на нетривалість проживання. 
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Отже, при визначенні місця проживання фізичної особи вирішального значення не має реєстрація, місце знаходження майна особи, тривалість проживання, оскільки закон не передбачає врахування цих обставин.
Натомість, визначення місця проживання фізичної особи пов`язується із необмеженим терміном або періодичністю. 
За показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_5 постійно проживала з сином ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 перевезла матір ОСОБА_5 за місцем свого проживання у будинок по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 знаходилась до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до акту опитування сусідів від 05 березня 2019 року №75, посвідченого Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 засвідчили, що ОСОБА_5 фактично проживала до дня смерті з дочкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з лютого 2015 року.
Згідно із довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 05 березня 2019 року №287 на підставі погосподарської книги №28 особовий рахунок НОМЕР_3 на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 була прописана та проживала ОСОБА_1 з членами сім`ї.
На підставі довідки виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 18 лютого 2019 року №228 ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_2 , але по факту проживала по АДРЕСА_1 
Згідно із наведеними доказами ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини постійно, тобто таке проживання не мало періодичний характер.
Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Р.Г., на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо оцінки доказів.
За змістом частини 2, 3 статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказі (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи аргументи ОСОБА_1 про те, що постійне проживання ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті останньої підтверджується актом опитування сусідів від 05 березня 2019 року №75, посвідченого Топорівською сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 05 березня 2019 року №287, довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 18 лютого 2019 року №228, свідченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , суд першої інстанції зазначив про відсутність відомостей з якого часу проживає ОСОБА_5 , місце реєстрації ОСОБА_5 , спростування довідкою виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 10 червня 2020 року №167, за якою ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були прописані та проживали до моменту смерті по АДРЕСА_2 .
Однак, відсутність відомостей з якого часу проживає  ОСОБА_5 ,  місце реєстрації ОСОБА_5  не впливає на встановлення наявності або відсутності обставин (фактів) проживання ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 до дня смерті останньої, характеру проживання постійного або періодичного.
Водночас різниця у показах свідків коли ОСОБА_1 перевезла матір ОСОБА_5 за місцем свого проживання у будинок по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 знаходилась до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спростовує факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.
Разом з тим довідка виконавчого комітету Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 10 червня 2020 року №167, за якою ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 були прописані та проживали до моменту смерті по АДРЕСА_2 , сама по собі не є безспірним доказом факту непроживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на момент його смерті, з урахуванням інших наявних у матеріалах справи доказів.
З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновків про недоведеним постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини на порушення норм матеріального права.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина перша статті 256 Цивільного кодексу України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Згідно із частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта та п`ята статті 267 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.
Верховний Суд у постанові від 18 серпня 2021 року у справі№ 543/994/17 (провадження № 61-6125св21) зазначив, що  цивільному законодавстві закріплено об`єктивні межі застосування позовної давності. Об`єктивні межі застосування позовної давності встановлюються: прямо (ст. 268 ЦК України). Серед переліку вимог, на які позовна давність не поширюється (ст. 268 ЦК України) відсутня вимога про вимога про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; опосередковано (із врахуванням сутності заявленої вимоги). Зокрема, у пункті 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок про незастосування позовної давності до негаторного позову.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5) частини другої статті 293 ЦПК України).
Тлумачення частини першої, пункту 5) частини другої статті 293 ЦПК України, статті 293 ЦПК України, частини першої статті 256 ЦК України свідчить, що вимога про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявлена у позовному провадженні, не є «вимогою» у розумінні статті 256 ЦК України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року у справі № 584/639/19 (провадження № 61-10930св20) зазначено, що: «за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не 
передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні».
Ураховуючи, що ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, а закон не обмежує спадкоємців у часі для оформлення своїх спадкових прав, то відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду.
У такому разі підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за заявою ОСОБА_3 немає.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2022 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, задовольнити.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2022 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майн задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини. 
Визнати право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га, кадастровим номером 732308600:02:018:0104, 
розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, на земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,08 га, кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташовану на території Топорівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                                  Н. Ю. Половінкіна

Судді                                                                                 О. О. Одинак

М. І. Кулянда