Справа № 149/3547/23 
Провадження № 33/801/72/2024
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває ЗСУ, проживає по АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАН, 
встановила:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ААБ N?322210, ОСОБА_1 13 липня 1986 року о 15 год.00 хв. на автомобільній дорозі «Любар – Нова Ушиця» 30 км + 900 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daimler Chrysler ML270 CDI», д.н.3. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп?яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. 
Постанова мотивована наявністю у справі доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп?яніння, а відтак, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з?ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив можливості реалізувати процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП; не дослідив доказів його вини у вчиненні адміністративних правопорушень; транспортний засіб був зупинений працівниками поліції без належних на те підстав , що суперечить положенням ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію»; проігнорував клопотання про залучення прокурора у даній справі; не звернув увагу, що під час складання протоколу йому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1  не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи  був повідомлений належним чином, проте поважних причин неявки чи клопотання про відкладення  розгляду справи не надійшло, відтак апеляційний суд вважає розглянути справу у його відсутність.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ N?322210, ОСОБА_1 31 жовтня 2023 року о 15 год.00 хв. на автомобільній дорозі «Любар – Нова Ушиця» 30 км + 900 м водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daimler Chrysler ML270 CDI», д.н.3. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп?яніння ОСОБА_1 відмовився.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зафіксований в протоколі про адміністративне правопорушення та за допомогою відеозапису. Також з даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 зі змістом даного протоколу ознайомлений, що підтверджує його підпис.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі за змістом Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до частини другої статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована поліцейським відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року.
DVD диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейських є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційним судом досліджено відеозаписи з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції та з нагрудної камери поліцейських, якими зафіксовано в присутності працівників поліції, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daimler Chrysler ML270 CDI», д.н.3. НОМЕР_1 . Також з відеозапису вбачається, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , у останнього були наявні типові зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота і водієві ОСОБА_1 запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, однак останній відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки.
Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису. Отже, дії працівників поліції відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 , надав належну оцінку доказам в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження апелянта, що справу розглянуто судом першої інстанції з порушенням положень ст. 268 КУпАП, оскільки вона була розглянута у відсутність ОСОБА_1 , є безпідставними.
Зі змісту ст.268 КУпАП вбачається ,що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд першої інстанції належним чином направив ОСОБА_1 повідомлення про час та дату судового засідання, шляхом направлення судової повістки на адресу, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, однак в судові засідання останній не з`явився. Про розгляд адміністративних матеріалів щодо нього судом ОСОБА_1 було достовірно відомо, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис останнього. Він міг скористатися інформацією про час та дату судового розгляду справи, яка була розміщена на веб сайті Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, що дозволяло останньому самостійно її переглянути, однак в судове засідання не з`явився.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30.11.2023 року був обізнаний про розгляд судом справи ,оскільки подав до суду заяву про перенесення розгляду справи з 05.12.2023 року на 20.12.2023 року ,де вказав, що проходить військову службу на Херсонському напрямку, проте жодних підтверджуючих цю обставину доказів суду не надав. 
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.(Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" №3236/03 від 03.04.2008).
Враховуючи ,що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений судом про час та дату судових засідань, призначених на 11:30 20.11.2023 і на 09:05 05.12.2023 та був обізнаний про них, однак в судове засідання не з`явився, доказів поважності причин своїх неявок суду не надав, суд першої інстанції, зважаючи на стислі строки розгляду справи, правомірно розглянув її у його відсутність.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівник поліції не роз`яснив йому права передбачені ст. 268 КУпАП є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а ОСОБА_1 , ознайомившись з вказаним протоколом, підписав протокол без будь-яких застережень.
Доводи скарги про розгляд судом справи без участі сторони обвинувачення, є безпідставними і не є підставою для скасування правильного судового рішення, з огляду на таке.
Відповідно ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Санкція и. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не передбачає такого виду стягнення, що був би пов`язаний з обмеженням особистої свободи громадян.
Не передбачено обов`язкової участі прокурора при розгляді справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП і положеннями ст. 250 КУпАП, яка розкриває повноваження прокурора при здійсненні ним нагляду, а тому такі повноваження кореспондуються із положеннями ч. 5 ст. 7 КУпАП щодо здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Така позиція узгоджується з релевантною практикою Європейського суду з прав людини. Так, 16 листопада 2023 року ЄСПЛ у справі «Фігурка проти України» (заява № 28232/22) вказав, що відсутність прокурора під час апеляційного перегляду судом постанови про притягнення водія до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за умови дотримання критеріїв безсторонності суду, не порушує Конвенцію.
Як вбачається з матеріалів справи ,суд дотримався критерії безсторонності з огляду на те, що не збирав доказів з власної ініціативи та не викликав поліцейських, які в силу положень пункту 6 Розділу 2 Інструкції, не можуть бути залучені як свідки, а розглянув справу лише за наявними у ній доказами і дійшов висновку, ґрунтуючись на оцінці таких доказів у їх сукупності.
3 огляду на викладене, законом не передбачено здійснення нагляду прокурором за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, як і обов`язкова участь прокурора у справах даної категорії.
Доводи скарги про те,що огляд на стан алкогольного сп`яніння його, як військовослужбовця ЗСУ було проведено в порушення ст.266-1 КУпАП – без присутності особи, уповноваженої начальником органу управління військової служби правопорядку у Збройних Силах України ,є безпідставними.
Як вбачається зі змісту ч.ч.2,3 ст.266-1 КУпАП ,огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного та іншого сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини, іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення лише у випадках коли військовослужбовці, щодо яких є підстави вважати, що вони у такому стані виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин(ч.2) або вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях(ч.3)
Оскільки ОСОБА_1 на час скоєння правопорушення не був при виконанні обов`язків військової служби чи на території військової частини(ч.2) або не перебував у громадських місцях - на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях (ч.3), а керував автомобілем, рухаючись у приватних справах, до нього положення ст.266-1 КУпАП застосуванню не підлягають. 
Інші доводи апеляційної скарги правильні висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, також не спростовують. 
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Керування транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.Наявні в матеріалах справи докази підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.
Ураховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстави для скасування оскаржуваної постанови суду відсутні ,остання є законною та обґрунтованою, а відтак її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду С. Г. Копаничук